I min Afhandling om Kraniets Primordialbrusk!) har jeg angivet, at den Brusk, 
som lægger sig omkring Chorda dorsalis, efter al Rimelighed danner en eneste sammen- 
hængende Masse, og der er i Begyndelsen ingen Adskillelse mellem den Del, som omgiver 
Chorda i Ilvirvelsoilen, og den, som omgiver den i Basis cranii. Heller ikke er der nogen 
Adskillelse synlig fra de Udvæxter, der fremkomme noget sildigere, og hvis Brusk skal 
afgive Grundlaget for Kraniets, Hvirvelsoilens og Extremiteternes senere isolerede Ben. 
Den forreste Del af den Chorda omgivende Brusk udvider sig baadformigt, forberedende 
sig til at modtage Anlæget til en Del forskjelligt formede Ben i Basis cranii. Fra den Del 
af Bruskmassen, som omgiver Chorda dorsalis i Hvirvelsoilen, udgaaer umiddelbart og uden 
Adskillelse Brusken til de senere Arcus vertebrarum, Processus articulares og Processus 
transversi med Coste, hvis forreste Ender smelte sammen og danne Brusken lil det senere 
forbenende Sternum. Hos Mennesket opstaaer Extremiteternes Brusk ligeledes som Knop- 
skydning eller Udvæxt fra Hvirvelsoilens Brusk omkring Chorda dorsalis, men her viser sig 
nogen Vanskelighed i Tydning af Forholdet. 
Over- og Underextremiteter fremtræde nemlig hos omtrent 6 Ugers menneskelige Fostre 
som Knopper paa Legemets Overflade, voxe stærkt i Forhold til hele Legemets Væxt og 
afdeles senere i de enkelte Stykker, hvoraf hver enkelt Extremitet bestaaer. Knoppen maa 
betragtes som indeholdende Materialet til Haandens og Fodens Brusk, der efterhaanden 
skydes frem af den bag dem sig dannende Brusk til Extremitetens øvrige Afdelinger. For 
1) A. Hannover, Primordialbrusken og dens Forbening i det menneskelige Kranium før Fodselen; 
Vidensk. Selsk. Skr., femte Række, naturvid. og mathem. Afd. 1880, XI, 6. 
34" 
