10 
DD 
1 
> 
20" langt menneskeligt Foster. 
13m lang, temmelig tyk Funiculus. @inene tydelige. Munden destrueret. Over- 
extremitelerne tynde, 4™"5 lange. Underextremiteterne ligesom med et Knæ, 4"" lange. 
Der var ingen Antydning til Fingre eller Tæer. 
21"" langt menneskeligt Foster. 
Funiculus meget tynd, 11™™ lang. Oinene vel dannede som sorte Ringe med en 
hvid Plet i Midten. Munden aaben, ikke meget bred. Overlæben konvex opad og med en 
lille Spalte. Tungen synlig i Munden. Ingen Næselap eller Næsebor. Ingen tydelig Spalte 
for Øreaabningen. Overextremiteterne 4™ lange; alle fem Fingre vare tydeligt dannede, men 
forenede i eet Stykke; dog vare Furerne mellem Fingrene dybe. Underextremiteterne 4"" 
lange uden Spor af Tæer. 
23"" langt menneskeligt Foster. 
Øinene vare tydelige. Til Næse og Næsebor var der netop en Antydning. Munden 
var stor, Overlæbens nederste Rand udhulet; indenfor den halvaabne Mund saaes Tungen 
hvilende paa Mundhulens Bund. Clavicula var 2™™3 lang og forsynet med en let Bugtning 
og med en punktformig Forbening, der kun var synlig med Loupe. Fingrene vare stil- 
lede vifteformigt som smaa Stumper, blandt hvilke dog Tommelfingrens oppositionelle Stilling 
allerede var angiven. Hele Underarmen havde en Længde af 3"", Overarmen af 2""7; 
sidstnævntes øverste Halydel var endnu skjult under Huden. Anticrus havde en Længde af 
{umz, Femur af2”=4, hele Underextremiteten indtil Hælen en Længde af 4™™7. Der var fem 
Tæer, som dog ikke ragede saa stærkt frem som Fingrene. De mellemste Coste vare 
ikke forbenede. 
Af den foregaaende Fremstilling af Extremiteternes Anlæg og Udvikling vil man see, 
at de ikke altid staae i direkte Forhold til hele Fostrets Længde eller Alder, saa at de kunne 
være mindre udviklede hos ældre end hos yngre Fostre. Lignende Forhold gjøre sig ogsaa 
gjældende ved Forbeningen. Af de foregaaende lagttagelser fremgaaer fremdeles, at Overextre- 
miteterne altid (med en enkelt Undtagelse hos et 11" langt Foster) ere længere og bredere 
eller med andre Ord stærkere udviklede end Underextremiteterne, og at man derfor har 
Grund til at antage, at de dannes noget før Underextremiteterne. Ogsaa viser det sig over- 
alt, at Antydningen til Fingre skeer for Antydningen til Tæer. Rambaud og Renault!) 
angive derimod, at hos Kyllingen og Mennesket skyde Underextremiteterne først frem, Foden 
tidligere end Haanden. 
1) A. Rambaud et Ch. Renault, origine des os, Pag. 36 og 37. 
