288 24 
nederste Ende var en saadan Hulhed ikke ret tydelig. I Begyndelsen, f. Ex. hos Fostre paa 
60m", var Forbeningens øverste og nederste Rand temmelig lige afskaaren, hos større Fostre 
derimod, f. Ex. paa 400, vare Randene takkede. Efterhaanden (Foster paa 150") blev 
Forbeningens nederste Ende fladere, medens den overste holdt sig rund og fik et Foramen 
nutritium noget ovenfor Benets Midte. Hos et Foster paa 224” var Fordybningen, hvori 
Spidsen af Olecranon skal passe, forbenet. Hos Fostre paa 350 og 400™™ var Brusken til Con- 
dylus externus større end den til Gondylus internus, og Forbeningen rakte noget længere ned 
paa Condylus externus, paa den øverste Ende noget hoiere i Veiret midtveis saavel paa den 
forreste som paa den bageste Flade. Adskillelsen mellem Brusk og Forbening var altid 
skarp, og Brusken let kjendelig ved sin Gjennemsigtighed, naar man holdt den op for Lyset. 
Efter Fodselen skyder Forbeningen ind i Apophyserne, og her som ved andre lange Ben 
forbenes den Del af Brusken, der befinder sig i Bencylindrens Indre, forend den peri- 
pheriske Del af Brusken og har et porost Udseende, muligen dog kun saalænge Brusken 
befinder sig i Forkalkningsstadiet. Der dannes derved secundære Forbeningspunkter i 
Apophysernes Indre. Det har overhovedet altid Udseendet, som om Forbeningen voxede frem 
fra den engang dannede Forbeningshulhed. Bruskmassen er altid sterst i Apophysis 
superior, og Forskjellen mellem Apophysis superior og inferior tager til med Fostrets Alder. 
Foramen nutritium findes i Almindelighed midtveis paa Benet, ofte ogsaa nærmere Benets 
nederste Ende, men jeg troer ikke, at dette Leie eller Karrenes forskjellige Retning efter 
deres Indtrædelse har nogen Betydning for den stærkere eller svagere Forbening i den 
øverste fremfor den nederste Apophyse!). 
Antibrachium. 
Den bruskede Ulna havde hos et Foster paa 30™ en Længde af 4", Radius af 
3mm, | hvert af Benene fandtes nærmest deres øverste Ende en Forbening, i Ulna 0™™6, i 
Radius 0™™4 lang, begge knap 0™™3 brede, cylindriske og med en takket eller afrundet øverste 
og nederste Rand. Herefter synes Ulna ikke at forbenes lidt sildigere end Radius, saaledes 
som Quain angiver. Forbeningen tager ret hurligt til, og trods Forbeningens ringe Størrelse 
kunde man dog erkjende, at den i Ulna stod noget hoiere, den i Radius noget længere 
nedad i Brusken. Jo større Forbeningerne blive, desto mere iøinefaldende bliver naturligvis 
dette Forhold. Hos Fostre paa 60 og 83™™ stod Ulnas Forbening 0""5 hoiere end den i 
Radius, som ragede noget længere ned; hos et Foster paa 108" var Forskjellen 1""; hos 
et Foster paa 150"" ragede Forbeningen i Ulna 1””5 hoiere op, Forbeningen i Radius 
Omm3 længere ned; hos et Foster paa 224™™ Jaae Forbeningen i Ulna 4™™ højere end 
1) Cfr, Ed. Retterer, développement du squelette, Pag. 108, 117 sqq. 
