5 319 
der falder sammen med den « C. pacificus», som jeg — ubekjendt med, paa hvilken Hvalart 
den levede — om end med megen Tvivl, havde opstillet provisorisk som egen Art, maa 
regnes til C. boopis’s Synonymer"). Jeg vil dog helst endnu til en vis Grad holde dette Sporgs- 
maal aabent, da der i den senere Tid, i Modsætning til den bl. a. af P. J. v. Beneden 
hævdede Opfattelse, at der kun lever én kosmopolitisk Megaptera-Art, er gjort gjældende, at 
Arternes Antal mindst er 3: M. boops, Lalandü og indica?). 
Nogle mig af Hr. Prof. Gasco til Undersøgelse sendte Hvallus, tagne af den i 
Middelhavet i 1877 strandede «Nordkaper», Balæna biscayensis (cisarctica, glacialis, tarentina), 
viste sig ikke at kunne skjelnes fra Cyamus ovalis?). Dette Resultat har unægtelig en vis 
Interesse, da det allerede tidligere var godtgjort, at denne Hvallus-Art er fælles for de i 
den sydlige Del af Atlanterhavet samt i den nordlige og sydlige Del af det stille Hav fore- 
kommende Rethvaler af Sydhvalernes Gruppe‘); og hertil kom da nu for det tredje eller 
fjerde det nordlige Atlanterhavs næsten udryddede, men nu paa en Maade til Livet gjenop- 
vakte Slætbag, der tillige har en anden Hudgjæst, en Balan, Coronula balænaris — sand- 
synligvis ogsaa 7ubicinella trachealis — fælles med hine det nordlige Stille-Havs og det 
sydlige Stille- og Atlanterhavs Sletbage®). Saavidt jeg skjønner, begynder der imidlertid 
at vaagne en Mistanke om, at alle disse Balæna-Former kunde falde sammen til én; W.H. 
Flower forener dem i al Fald i sin «List of specimens of Cetacea in the Zoological Department 
of the British Museum, 1885», «provisionally» under Benævnelsen B. australis. Skulde dette 
vise sig at være det rigtige, vilde — da Hyperoodon rostratus og H. latifrons have vist sig 
kun at være én Art, — det sidste gode Exempel bortfalde paa, at samme Art af Cyamus, 
Coronula eller Tubicinella lever paa forskjellige Hvalarter. 
1) En historisk eller, om man vil, personlig Bemærkning bør her maaske endnu finde Plads. Afdøde 
Reinhardt udtalte en Gang til mig, at jeg efter hans Mening havde gjort Krøyer Uret ved at til- 
lægge bam «den vildledende Antagelse, at den af ham beskrevne Form var den, der lever paa den 
langhaandede Finhval (Krepokaken)». Han (R.) havde nemlig overværet det Møde i den naturhistoriske 
Forening, i hvilket Dr. Kroyer foreviste Cyamus ceti, og erindrede bestemt, at han (K.) tog den af et 
med Balaner (Coronula diadema) besat Hvalhudstykke. — Forsaavidt jeg uforvarende skulde være 
kommet til at gjøre Prof. Krøyer Uret ved den ovenfor anførte Sætning, er det mig overmaade 
kjært at kunne benytte denne Lejlighed til at tage den tilbage — selvfølgelig ikke de deraf uaf- 
hængige forudgaaende Yttringer S. 240 i min tidligere Afhandling. Til Forklaring skal jeg bemærke, 
at da jeg havde forvisset mig om, at der ikke i den af afdøde Prof, Krøyer bestyrede Krebsdyr- 
Afdeling i Museet fandtes et eneste Stykke af ©. boopis opstillet, havde jeg ikke kunnet give den Tanke 
Rum, at Sagens Sammenhæng var en saadan. Sporgsmaalet er ikke af stor reel Betydning og vil 
nu heller ikke kunne nærmere oplyses. 
2) H.P. Gervais: Sur une nouvelle espèce du genre Megaptera provenant de la baie de Bassora (Golfe 
Persique), Comptes Rendus de l’Académie des Sciences t. 97 (1883) p. 1566. 
3) P. J. van Beneden: Histoire. naturelle de la Baleine des Basques (Balæna biscayensis). 1886. (Mé- 
moires couronnés et autres mémoires publiés par l'Académie royale de Belgique, T. XXXVIII) p.43 (Sep.). 
4) Jvfr. hvad ovenfor er bemærket i Anledning af Cyamus tentator og C. gracilis Dall. 
5) Jvfr. Bidr. til Kundskab om Slægten Cyamus, Noten S. 274. 
