7 - 341 
gjørelser; men her tror jeg dog at burde gjøre det, saa meget mere, som jeg ikke 
har nogen meget væsentlig Indvending at gjøre mod det af Prof. Reinhardt anførte 
faktiske i Spørgsmaalet, om jeg end, som rimeligt er, over 20 Aar efter staar paa et noget 
andet Standpunkt lige overfor selve dette. 
At den foreliggende Delfinform er en T'wrstops Gerv. (1855), er aabenbart; jeg be- 
høver blot at henvise til den Karakteristik, som Prof. Flower for nogle Aar siden!) har 
meddelt af denne Slægt. Efter at denne først er henført til den Gruppe af Delfiner, som 
har et tydeligt «Næb», der er skilt fra Panden ved en V-dannet Fure, og Vingeben af 
normal Form, der støde sammen i Midtlinien, samt mangler de dybe Sidefurer paa Ganen, 
som udmærke Slægten Delphinus s. str., hvorved den kommer i Gruppe med Slægterne 
Steno og Prodelphinus, karakteriseres Slægten Tursiops saaledes: »Snuden afsmalner ikke 
særdeles stærkt (moderately) fra Grunden til Spidsen. Underkjæveforeningen (Symfysen) er 
kort, Tænderne ere 21—25 i hver Kjæve, stærke (6—7"" i Tværmaal), Hvirvlerne 64?) 
= 7 + 13 + 17 + 27”. I denne Slægt skjelner Flower i den anførte Revision af Del- 
finerne egentlig kun to Arter: 7. tursio Bonat. (med de yderst nærstaaende, om ikke identiske: 
T. metis Gr., T. eurynome Gr., T. cymodoce Gr., T. aduncus Hempr. og Ehrenbg. og 7. Gillü 
Dall) og 7. catalania Gr. Det hedder (|. c. p. 482) om den første Gruppe af Former, «at 
nogle af dem maaské ere berettigede til at indtræde som selvstændige Arter igjen, men i 
hvert Fald ere de dog meget nær beslægtede og trænge endnu til en bestemt Fastsættelse 
af deres Artsmærker, da de vigtigste Forskjelligheder, der ere iagttagne paa Hovedskallerne 
— og andet af dem kjendes nok ikke, bortset fra Hovediypen, 7. tursio — bero paa 
Snudens relative Brede, som igjen er meget afhængig af Kjønnet. Den saakaldte 7. aduncus (7. 
abusalam Gr.) afviger fra de andre kun ved sin overlegne Størrelse. Derimod anerkjendes 
som sagt 7. catalania Gr. som selvstændig Art; den er mindre end nogen af de andre og 
har mindre og talrigere (?) Tænder. Det tilføjes, at der er Sandhed i den Bemærkning, 
hvormed Gray) slutter sin korte Beskrivelse af 7. catalania: «Det er ikke let at udtrykke 
disse Arters Forskjelligheder i Ord, men der kan ikke være Tvivl om dem, naar de sammen- 
lignes med hinanden.» Maaske kan det være tilladt deraf at drage den Slutning, at heller 
ikke denne Forms Krav paa Selvstændighed er saa særdeles stærkt, at det ikke nok kunde 
trænge til yderligere Styrkelse. 
1) «On the characters and divisions of the family Delphinide» i «Proceed. of the Zool. Soc. of Lon- 
don» for 1883 p. 478 og 512. 
2) At den nye Art kun har 62 eller 63 Hvirvler vil saa meget mindre gjøre noget til Sagen, som ogsaa 
T. tursio, efter hvad Flower selv oplyser, kan have baade 62 og 63 Hvirvler. At Ribbenenes Tal 
ofte er 14 og Tænderne stundom 8™™ j Tyærmaal (forfra bagtil), oplyses nærmere i det følgende 
3) Proc. Zool. Soc. 1862 p. 145. I «List of the specimens of Cetacea in the zoological department of 
the British Museum» (1885) nævnes 7. catalania slet ikke; den er altsaa ikke repræsenteret i «Bri- 
tish Museum»? Og dog siger Flower (P. Z. S. 1883 p. 479), at denne Art er grundet paa Expl. i 
«Brit. Mus.», erhvervede ved Australiens Nordkyst ved Hr. J. Macgillivray! 
