348 14 
den Variation, som jeg har fundet hos 7. tursio, og derefter at anføre, hvorledes For- 
holdene ere hos den eneste 7. parvimanus, som foreligger. Det er nødvendigt, her at gaa i 
nogen Detail, da Gervais’s Beskrivelse af Skelettet af 7. tursio er holdt i temmelig 
almindelige Udtryk. Det samlede Hvirveltal varierer paa de 4 foreliggende Skeletter fra 
62 til 64. 
Skelettet Nr. 1 har 7 Halshvirvler, 14 Brysthv., 14 Lændehv. og 27 Halehv. = 62 (Nordsøen, Elbens Munding) (1867). 
10) 7 = 13 (14) 16 (15) == 64 F 
1851 71)?). 
u NE 7 ES CARE Fire N (Færoerne) ( og 1871)°) 
— -9 7 — 13 — 17 — 26 — 63 (Lille Belt) (1844)°). 
Det kan være tvivlsomt, om der paa det under Nr. 2 anførte Skelet skal regnes 13 
eller 14 Brysthvirvler, da der paa den ene Side findes et lost, rudimentert, flåde Ribben. 
Da ogsaa det 13de Par kan være ufuldstendigt — hvad det er paa to af vore Skeletter, 
deriblandt paa det allerstorste og rimeligvis ældste af dem --, er det ikke usandsynligt, at 
det Skelet (Nr. 3), der nu kun træder op med 12, i Virkeligheden har havt et 13de Par. 
Den første Brysthvirvel, hvis Tvertappe ere saa lange som Lændehvirvlernes, er stedse 
den 13de, men baade den og den 14de kunne altsaa bære Ribben, der dog sjælden ere 
aldeles fuldstændige (13de), til Dels (14de Par) meget ubetydelige. Da Grænsen mellem 
Hale- og Lændehvirvler jo bestemmes saaledes, at den første Halehvirvel er den, til hvis 
Bagrand den første Nedrebue (Hæmapofyse) er fæstet, kan der ogsaa her komme en Fejl 
ind, hvis denne Nedrebue — især hos et yngre Dyr — er saa svagt udviklet, at den ikke 
bemærkes under Præparationen, men gaar tabt. Korrektionen vil imidlertid kunne findes 
derved, at den første Halehvirvel tillige er den sidste, der ikke har nogen tydelig Under- 
flade, men nedadtil begrænses af en smal Kjøl, i hvis Sted der allerede paa anden Hale- 
hvirvel træder en smal Flade. Da det samlede Hvirveltal varierer fra 62 til 64, maa der- 
1) Dén sidste Hvirvel mangler paa Skelettet; derimod er det sikkert nok, at Nr. I og 9 ikke have havt 
flere Hvirvler end anført. 2 
Det af Gervais beskrevne Skelet af en gammel Han, fanget ved Cette, har efter Beskrivelsen 7 + 
13 + 17 + 27 = 64 Hvirvler; men Afbildningen viser 7 + 13 + 16 + 26 = 62! ("Ostéogra- 
phie», p. 590, pl. XXXV.) 
De to Skeletter (2 og 3) fra Færøerne, erholdte med 20 Aars Mellemrum, ere noget mindre (2450 
og 2590mm) og have begge havt 64 Hvirvler; et 3dje Kranium samme Steds fra har netop samme 
Størrelse som det sidst nævnte færøske (510mm), De to andre Skeletter (1 og 9) ere over 3m lange 
(3,050 og 3,250); det første er af et Dyr, der fangedes ved Elbens Munding; det har Tænderne noget 
afstumpede i Spidsen, men ikke i den Grad, som det andet, der er af et Dyr, som selv tredje stran- 
dede eller drev dødt op paa Stranden af Lille Bælt ved Frederiksgave i de første Dage af Novbr. 
1844; Kranierne af de to andre foreligge ligeledes; det ene er lidt større (560mm) end de to 
nævntes (Nr. 1 og 9) (550mm) og har Tænderne stærkt afstumpede, det andet noget mindre (530mm), 
Som det vil sés er Hvirvlernes Antal hos disse to større Skeletter (1 og 9) kun 62 eller 63, i Mod- 
ning til de mindre færøske Skeletter, hvor det er 64. At opstille en Modsætning mellem en større, 
sydligere og en mindre, nordligere Form, synes dog ikke tilstrækkelig begrundet, skjønt Forholdet 
er værd at notere. 
