356 22 
Museums-Intendant, Prof. Malms Afhandling om «Hvaldjur i Sveriges Museer År 1869» 1). 
Denne Zoolog fulgte Eschricht og Reinhardt i at antage 3 nordiske Orca-Arter, men 
den Maade, hvorpaa han senere diagnosticerede dem, kan sikkert ikke tages for gyldig?). 
Andre Zoologer ere til Dels komne til andre Resultater; Lilljeborg anerkjender nu vel”) 
«O. Eschrichtii» — «Bovhvidehvalen» — men adskiller ikke længere « O. minor» (Schlegelii) 
fra Orca gladiator, og R. Collett") følger ham deri; van Beneden anerkjender i 1879°) 
ikke mere end én Art; Gervais kom i det om denne Slægt handlende Afsnit af «Ostéo- 
graphie des Cétacés»?) ikke til et bestemt Resultat m. H. t., hvor mange Arter eller Under- 
arter, europæiske. eller exotiske, der overhovedet kan antages at være kjendte i denne 
Slægt, men synes egentlig ikke at have noget imod at slaa dem alle «i Hartkorn». Et 
lignende Standpunkt indtager Flower «provisionally» °).. M. H. t. de Grayske Orca-Arter 
maa det vel være tilstrækkeligt at henvise til J. E. Grays forskjellige Afhandlinger”); af 
nordiske Former skjelnes her to, en smalsnudet (O. stenorhyncha) og en bredsnudet 
(©. latirostris); som en arktisk Varietet af den sidste opfattede han ©. Æschrichtü, der alle- 
rede af Gervais var betegnet — mindre heldigt — som «var. arctica» af O. gladiator. Et 
betydningsfuldt Indlæg i Sagen er en lille Afhandling af Otto von Friesen om en ved 
Sverigs Vestkyst opdreven ung Orca-Han, om hvis Ydre og Skelet han har givet ud- 
tømmende Underretning®). Foje vi hertil, at Collett”) mener at have Bevis for, at 
«O. Eschrichtii» forekommer ved Norges Kyster, og at Malm har ment at gjenkjende den i 
Kranie- og Skeletdele fra den nordlige Del af det Stille Hav, hjemforte af «Vega» -Expedi- 
tionen?), tror jeg at have berørt det vigtigste af, hvad der i Litteraturen er fremkommet 
1) Kgl. Sv. Vetensk. Akadem. Handl, IX., 2., 1871 p. 81. 
2) Göteborgs och Bohuslåns Fauna, Ryggradsdjuren. 1877, S. 59. 
b'!. Tänder omkr. 4 gänger 12. 
cl. Plogbenet synligt i gomen. 
c?. Ryggutskotten läga och breda; tänder 4 gänger 12; kotor 54; T. 1. omkr. 7000mm, Orca gladiator. 
c. Ryggutskotten höga och smala; tänder 4 ginger 12; kotor 52; T. 1. omkr. 5400mm, Orca minor. 
d!. Plogbenet ej synligt i gomen; tänder 4 gänger 13; kotor 53; T. I. omkr. 5000mm. Orca Eschrichtü. 
3) Sveriges och Norges Däggdjur 1874. S. 10, 25 og figd. 
Mémoire sur les Orques observés dans les mers d'Europe. Mémoires de l'académie R. de Belgique. 
TX pe Ale 
Man vil p. 537 i «Osteographiens» Text finde en Fortegnelse over Orca-Slægtens Nominal-Arter. 
5) Lists of specimens of Cetacea in the zoological department of the British Museum. 1885, p. 17. 
7) Notes on the skulls of the genus Orca in the British Museum and notice of a speeimen of the 
genus from the Seychelles (Proc. Zool. Soc. 1870, p. 70—77) (Orca stenorhyncha og latirostris fra 
Nordsoen). Supplement to the catalogue of Seals and Whales in the British Museum. 1871. 
8) Anteckningar angående en Orca, som anträflats vid Bohuslänska Kusten i December 1871. Ofvers. 
K. Vet. Akad. Förh. 1872. Nr. 10 (1873), p. 10—16, pl. XII—XIV. 
®) Skeletdelar af Hval insamlade under expeditionen med Vega 1878—80, beskrifna af A. W. Malm 
(Bihang till K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd. 8 Nr. 4) p. 99. 
*) Bemærkninger om Norges Pattedyr (Nyt Mag. f. Naturvsk. 1876), Særtr. p. 85 —88. 
