368 34 
Ian kun noget over 5 Gange i Totallængden. Men delte synes ikke i samme Grad at 
gjælde Hunnerne, hvis vore Tabeller ere nogenlunde at stole paa; sammenholder man i 
denne Henseende de Skeletter af Hunner (4 0. minor»), som hayes udmaalte, ser det ud 
som om Lemmerne efter en vis Alder ikke voxede rigtig med og derfor snarest fik en med 
Alderen aftagende relativ Størrelse; de ere ganske vist forholdsvis større hos den gamle 
Hun fra Klitholm end hos Ungen, men forholdsvis meget mindre hos den gamle Hun 
fra Grønland, Ret store Luffer kjendes overhovedet kun hos ældre Hanner. — Som be- 
kjendt har man til en Tid villet hævde en Artsforskjel, grundet paa Rygfinnens Form 
og Højde: den lige opstigende, høje, mere eller mindre sværddannede Rygfinne hos «O. 
gladiator» — den lavere af den hos Delfiner almindelige Form hos «©. Schlegelü». Det 
vil vise sig, at alle bøjfinnede Spækhuggere ere meget gamle Hanner (Rygfinnens Højde 
4 eller 4 af Totallengden), hvorimod alle Hunner, saa vel ældre som yngre, have forholds- 
vis lave Rygfinner (fra 4 til 7; af Totallængden); og det samme gjælder om de yngre 
Hanner, selv indtil en Størrelse som den over 4/2" lange Han i Bergens Museum. Der 
kjendes endnu ingen lavfinnet Han, der har gjort Indtryk af at være et ret gammelt Dyr, 
og man tør derfor næppe paastaa, at der gives en « O. munor», som i begge Kjøn er for- 
holdsvis mere lavfinnet end den ægte « O. gladiator» Sandsynligheden er for, at det her, 
som ved Lemmerne, er en kombineret Kjons- og Aldersforskjel. 
Hovedskallens Proporlioner og Former variere ganske vist betydelig, mest 
dog vel efter Alderen, og det er næppe muligt i dem at finde noget karakteristisk for de 
to formentlige Arter. For nærmere at kontrollere delle, har jeg taget Fotografier af alle 
llovedskaller i vort Museum, i samme Størrelse og opstillede saavidt muligt i samme Stil- 
ling, men ikke derved været bedre i Stand ‘til at skjelne mellem to slige Former. Hos 
alle Exemplarer af « O. minor» og «QO. gladiator» finder jeg Vomer synligt paa et lille Parti 
af Ganefladen, med Undtagelse af den «Holbøllske» Spækhugger fra Grønland, hvor allerede 
Eschricht har omtalt det som ikke synligt; muligt skyldes dette dog mere, at Sømmene 
ere blevne usynlige, end at den nævnte Knogle har været skjult. -- Det typiske Tal af 
Tænder synes at være 13 i hver Overkjæve, af hvilke ingen sidder i Mellemkjævebenene 
eller paa Grænsen mellem dem og Overkjævebenene; en enkelt Gang har jeg kun kunnet 
paavise 12 i den ene Kjæve, en anden Gang derimod 14 i begge Sider. I Underkjæven 
kan der være 12—12 eller 12—13 eller kun 11 i den ene Side. Er den forreste i Over- 
kjæven tilstede, er den altid meget lille. I Mellemkjævebenet eller paa Grænsen mellem 
det og Overkjævebenet har jeg, som sagt, ingen sét, men det er nok muligt, at de ere der 
hos yngre, men let og tidlig falde ud"). 
1, Hos den unge «O. Eschrichtiis findes enkelte meget smaa Tænder i Mellemkjæven eller det tilsvarende 
Stykke af Underkjæven. 
