39 373 
7320™" og den samme Steds i 1793 faldne (slet afbildet af Lacepede!) efter en af Sir 
J. Banks meddelt Skitse) var endog 31 engelske Fod eller næsten 91/2 Meter (9450mm), alt- 
saa ikke saa lidt større end den største færøske « O. Eschrichtii» er beregnet til at have 
været. Begge de sidstnævnte vare efter Afbildningerne at dømme forholdsvis højfinnede 
Dyr; hos det fra 1830 angives Rygfinnens Højde til 4 Fod. 
Det kan heller ikke nægtes, al naar man sammenligner en Række Hovedskaller af begge 
Former, O. gladiator (med minor) og « O. Eschrichtit», viser der sig ved Siden af den betyde- 
lige individuelle Variation indenfor hver af Formerne, og den ligeledes betydelige Forskjel 
efter Alder, en temmelig gjennemgaaende fysionomisk eller habituel Divergens. For at 
(IE 14. 15. 
Tre Hovedskaller af »O. Lschrichtii Sip.» fra Færøerne. 
(De over Figurerne anbragte Tal angive ligesom S. 372 og S. 359—60 Stykkets Numer i Museets Katalog.) 
overbevise mig rigtig derom har jeg, som ovenfor berørt, ladet tage Fotografier i samme 
Størrelse af samtlige vore Hovedskaller, opstillede saa nøjagtig som muligt i samme Stil- 
ling. Det vil ved en slig Sammenligning blive tydeligt, især naar man sammenligner nogen- 
lunde gamle og lige gamle Hovedskaller, at Snudedelen hos « O. gladiator» er i Almindelighed 
noget længere og smallere, hos « ©. Eschrichtü» noget kortere og bredere, med mere buede 
Siderande; endvidere, at den indenfor begge Former mere eller mindre tydelige Udvidelse 
af Mellemkjævebenene mod Spidsen i det hele er mere udpræget hos « O. Eschrichtü». Jeg 
1) «Histoire naturelle des Cetaces» pl. V, fie. 3. 
