344 40 
kan for dennes Vedkommende henvise til Afbildningen i «Ostéographie des Célacés», og for 
begge Formers til de her som Prøve meddelte sex Konturfigurer efter Fotografierne. 
Dog maa jeg bemærke, at et stort og defekt Hoved af ubekjendt Oprindelse, men hvori 
jeg i øvrigt snarest erkjender en «OÖ. Eschrichtiü», vel viser denne Udvidelse paa en til- 
strækkelig karakteristisk Maade, men derimod ved sin smallere Snude stemmer med ©. 
gladiator, og at vor allerstørste Hovedskal fra Kollefjord i begge Henseender stemmer saa 
aldeles med ©. gladiator, at jeg nødvendigvis maalte henføre den til denne Art, hvis jeg 
alene skulde gaa derefter. Meget mindre Vægt vil der vistnok kunne lægges paa, om 
Vomer er mere eller mindre synligt, hvad det dog i Almindelighed er ogsaa hos «0. 
vschrichtäi», om end kun i en meget lille Strækning. I Tændernes Antal og Form ser jeg 
ingen Forskjel, der paa en overbevisende Maade kunde karakterisere Arterne. Deres Antal 
kan hos «©. Eschrichtä» være fra 11—13 i hver Kjæveside — 12 i dem alle eller 13 over- 
alt osv. — bortsét fra de ovenfor omtalte meget smaa allerforrest i Kjæverne hos den unge 
«O. Eschrichtü». Derimod er det unægtelig saa, at alle vore gamle og unge Bovhvide- 
hval-Hoveder, paa hvilke Tænderne overhovedet ere tilstede, have aldeles eller næsten uslidte 
Tandspidser, medens de hos alle ikke aldeles unge Exemplarer af O. gladiator ere — alt 
efter Alderen og Stillingen i Kjæven — mere eller mindre stærkt slidte, meget hyppig i 
den Grad, at den bløde Tandkim har været blottet og derved dræbt. Hr. Sysselmand 
Miller har imidlertid sagt mig, at han ejer en stærkt slidt Tand af en ved en anden Lej- 
lighed fanget «Bovhvidehval», men den kan jo muligvis være af en ægte O. gladiator, Hvad 
Betydning kan man overhovedet tillægge denne Slidets Grad? Den synes jo at kunne 
variere betydeligt indenfor samme Art (Tanteje, Hvidfisk), men den maa dog vel især bero 
paa en saadan Slappelse af Kjæveleddet, en saadan mindre god Førelse af Underkjæven, 
at dennes Tænder ikke længer kunne gribe rigtig ind i Mellemrummene mellem Over- 
kjævens paa samme Maade som i den yngre Alder. Nu er det vel muligt, at dette mindre 
let vil indtræde hos aldrende Individer af en større, mere muskuløs Art end af en anden, 
noget svagere bygget, men det ligger dog vel nærmere, deri at se noget mere individuelt. — 
Sammenholder man de foreliggende Armknogler af en stor og gammel «Orca Lschrichtit» 
med de tilsvarende, f. Ex. af det «Benzonske» Skelet af O. gladiator, vil man finde, at skjønt 
dette gamle Dyr ikke har naaet bemeldte « O. Hschrichtii» i Størrelse, er dets Humerus lige 
saa lang, dets Una og Radius ikke smallere end hos denne, hvorimod Humerus hos «0. 
Uschrichtii» er sværere, Albu- og Spolebenet længere, altsaa forholdsvis smækrere. Det er 
derfor ikke usandsynligt, at et større Sammenligningsmateriale vilde vise, at der i For- 
lemmernes Form og Bygning var en konstant Forskjel mellem begge Arter. Det er imid- 
lertid ikke lykkedes mig at faa denne frem ved at sammenligne de to unge Skelétter, hen- 
holdsvis af Orca gladiator (fra Limfjorden) og «©. schrichtii» (fra Faro), som nu staa Side 
om Side i Museet. 
