382 48 
Ivirvler længere tilbage hos det ældre Individ (jfr. Tabellen), kan ogsaa være en ganske 
naturlig Følge af den med Alderen mere fremskredne Udvikling; ligeledes maaske, at paa 
det yngre de 6 forreste Par Ribben ere forbundne med deres Hvirvler ved dobbelt Ledfojning, 
paa det ældre de 7 første"). Der er i det hele overordentlig stor Forskjel paa disse to Ske- 
letter som Følge af deres forskjellige Alder, især m. H. t. til Hvirvel-Apofysernes og Rib- 
benenes Udvikling i Brede og Styrke — for de førstnævntes Vedkommende ogsaa i Længde 
— i karakteristisk Formudvikling af alle Knogler, i Skelettets hele kraftige Uddannelse med 
Alderen, i Skulderbladets Form, Udstyr med Kamme og Mærker af Muskelfæste osv. At 
Knoglerne hos Tandhvalerne undergaa slige Forandringer efter en stor Maalestok — bl. a. 
ved at de bruskede Ender af Hvirvel-Apofyserne, af Acromion og af Proc. coracoideus samt 
de bruskede Rande af Skulderbladene, de bruskede Apofyser paa Manubrium Sterni osv. for- 
bene efterhaanden — er jo i øvrigt vel bekjendt og trænger ikke til nærmere Paavisning. 
Forholdet mellem Skulderbladets Højde og Længde er dog baade paa 
det ældre og yngre Skelet omtrent som 2:3. At Manubrium Sterni har 
et dybt og smalt Indsnit forfra i Midtlinien, kunde antages for karakteri- 
stisk for Arten, da det gjentager sig paa alle 4 Skeletter og da et derfra 
afvigende Forhold findes hos Z. acutus; men da Claudius tværtimod 
har fundet denne Knogle perforeret hos en gammel ZL. albirostris, 
Brystbens-Haandtag 
Bera nipinoninios indskrænkes derved Almengyldigheden af dette Kjendemerke, som i øvrigt 
er fremhævet al flere Beskrivere. Hvirvlerne voxe ogsaa forholdsvis 
stærkt i Længden; hos det yngre Individ er Hovedskallens Længde lig med 22 Hvirvlers 
Længde og ?/ af Tolallengden, hos den gamle «Hvidnæse» kun lig med 16 Hvirvler 
2 
(selvfølgelig af det samme Rygradsparti) og kun *11 af Totallængden. Det ældre Individ 
rober sin hoje Alder ved, at Hvirvelkroppenes Endestykker ikke længere ere til at adskille 
fra Kroppene selv og ved karakteristisk Formudvikling af 
Neurapofysernes Ender og desl. De hojeste Neurapo- 
fyser have hos det ældre Dyr 6/2 Hvirvels Længde, 
hos det yngre kun à Hvirvlers; de længste Parapofyser 
ere henholdsvis som 5 og 4 Hvirvler?). Det er karak- 
teristisk for denne Art, at Neurapofyserne ere såa høje 
i Forhold til Parapofyserne, og dernæst at de ere såa 
brede (forfra bagtil), at Mellemrummene mellem dem 
Skulderblad af 4. albirostris. kun ere forholdsvis ubetydelige, Forbindelsen mellem 
1) Nr, 6 har meget tydelige Spor af Ribbenshalse paa 7de Brysthvirvel, men aldeles skilte fra Ribbenene. 
2) Hos Nr. 6 og 5 ere Neurapof. = 5/2 à 6 Hv., Parapof. = 32/2 eller knap A. Ogsaa disse ere udvoxne 
Exemplarer med udslettede Somme mellem Epifyser og Hvirvelkroppe. 
