454 12 
paa samme Maade vise de andre Afsnit, at den Iste Sekunderflig som Regel synes at opslaa 
ved den basiskope Kant af Primærafsniltene, hvorefter de andre folge akropetalt alternerende. 
Blot ved A er dette ikke tydelig saaledes. Om Ordenen for Tertiærfligenes Fremkomst 
tor jeg ikke udtale mig sikkert. — XVIII, Fig. 8 viser ogsaa tydelig den omtalte Anordning 
af Primærafsnittene paa det unge, i Udfoldning værende Blad. I Bladlejet er der vist nok 
opstigende Dækning af Afsnittene 9: set udenfra er den øvre Kant fri og udvendig. Paa 
lidt ældre Skuddele ere Bladene i Regelen i den Grad ødelagte og forsvundne, at kun den 
allernederste Del er tilbage, eller der er endog blot et Ar. 
Blomsterne ere kortstilkede; den længste Stilk, som jeg har set, var 3 Mm. 
Tav. XVII, Fig. I, 2 og 12 vise, al disse som sædvanlig afslutte deres Skud og høre til 
den ægte Podostemon-Type. I Begyndelsen ere de indhyllede i det sædvanlige, tynd- 
væggede, nerveløse Hylster. Af Fig. 12 synes at fremgaa, at de højest staaende, men i 
Virkeligheden sidste Generationers Blomster udspringe først, og at Udviklingsgangen saa- 
ledes gaar i basipetal Folge. Anthererne ere basifixe. Fig. 6 viser de to enknippede Støv- 
dragere med 1. mellemliggende og 2 ved Knippets Grund stillede linjedannede «squamulæ». 
Disses Længde er indtil 2 Mm.  Pollenkornene ere Tvillingkorn (Fig. 4), Arrene fra en 
bred, ægdannet Basis temmelig stærkt afsmalnede og tilspidsede (Fig. 2, 6, 7, 12), paa 
deres Overflade fint vortede (Fig. 7). Tværsnit af Frugtknuden (XVIII, 5) vise 6 traadformede 
Rygstrænge og to brede, egentlig dobbelte Sutur-Strænge, der i den modne, mig ukjendle 
Frugt ville staa frem som Ribber. Vægbygningen er den sædvanlige med retvinklet Krys- 
ning af Cellerne i de to inderste Lag. Der er kun ringe Forskjel paa de to Rums Stør- 
relse. Frugtknudens Længde er 2—2*/2 Mm., Tykkelsen c. 1/2. 
Moden Frugt kjender jeg ikke. 
4. Podostemon distichus (Cham.). 
Tav. XIX, Fig. 5—7'): 
Skjønt jeg af denne Art ikke har andet end Herbarie-Materiale, vil jeg dog paa 
dette Sted meddele et Par Ord om dens Bygning. Den synes mig nemlig at slutte sig 
nærmest P. Schenckii. Af Figur II, Tav. 74, i «Flora Brasiliensis» fremgaar utvivlsomt, at 
den paa samme Maade har krybende, meget fladtrykte og derfor næsten baandformede 
Rødder, som forgrene sig uregelmæssig og fra hvilke der udgaa Skud, og Undersøgelsen 
af det tørre Materiale bekræfter dette. Tillige viser dette, at der er kraftige Hapterer, ofte 
') Afbildninger af Arten findes ogsaa i Martii Flora Bras. 1.74, fig. 2. 
