11. Mourera aspera (Bong.) Tul. 
Tav. XXVI, XXVIL. 
Materiale i Sprit: A. Glaziou Nr. 13136 et A: «Rio Arassuahy, prov. de Minas geraes», A. Glaziou 
Nr. 13139: «Rio negro, A la cachoeira da Ronca Pao, pres de Cantagallo, le 5 Juin 1881. Cette belle 
plante ne paraît fleurir qu'à l'époque des eaux basses, c'est à dire quand le rhizome est encore mouillé 
et que la partie superieure des feuilles reçoivent directement les rayons du soleil; ses anthères sont 
vertes, leurs filets et l'ovaire d'un beau rose». 
Denne Slægt beskriver Weddell (i De Candolles Prodromus XVII, 49) som havende 
et krybende, tykt Rhizom, der ved Hjælp af faa, korte og bugtede Rødder hæfter sig fast 
til Klippernes Ryg, og som bærer de store Blade, medens de opstigende Skud ere Blomster- 
stande. Dette er i alt væsentligt rigtigt. 
Jeg har Tav. XXVI, Fig. 1 forsøgt at afbilde et Brudstykke af en af disse forholdsvis 
meget store Planter i maturlig Størrelse; af det afbildede store Løvblad mangler en ikke 
ringe Del, ellers er Planten saa komplet, som Materialet tillod at afbilde den. Her ses 
for neden en tyk Stængel, der ligger vandret og paa hver Side bærer en Række Skud, 
hvis Blade dog alle mere eller mindre ere ødelagte; Skuddenes Rækkefølge er A, B, €, 
D, E, F, G, I og H; de to Skudrækker alternere med hverandre, og Ryggen af Rhi- 
zomet er som en Bjærgkjæde med stærk Zigzagbøjning. Rhizomet er meget fladt paa sin 
Underside (Tværsnittet XXVI, 2 viser dette) og her næsten overalt brunligt eller sortagtigt 
og tæt fasthæftet til Underlaget. Efter hin Zigzagrække af Sideskud følger et Løvblad til 
højre, /!; derpaa, saa vidt ses kunde, et andet (til Dels ødelagt) Løvblad til venstre; der 
ved en Fejltagelse er blevet mærket fa i Stedet for f”, derpaa et (ødelagt) Løvblad til 
højre, f?, og efter dette synes det store, kun til Dels afbildede Løvblad, f", at følge til 
venstre. Derpaa kommer Blomsterstanden med sit {ste Højblad ved 7”. 
Om Rhizomet vil jeg endnu bemærke, at Tværsnittet viser en Mængde uordentlig 
stillede og forgrenede Karstrænge, en rent monokotyledon Type (XXVI, 2); det samme 
gjælder Tværsnittet gjennem Bladstilken (XXVI, 3). Ikke alle Strenge ere komplette Kar- 
strænge med Ring- og Skruekar; de mindste bestaa alene af floematisk Væv. I Floemet 
findes ægte Siror, men Annexceller har jeg hidtil ikke bemærket. Alle Ledningsstrænge 
ere omgivne af kollenkymatisk Væv, ikke blot i Stænglerne, men ligesaa i Bladene. Det 
er i øvrigt ingenlunde altid, at Rhizomet er saa fladt paa Underfladen, og med denne helt 
og holdent trykket op til Stenen; XXVII, 1, 2 og 3 vise Dele af unge Skud sete fra 
Siden; paa dem alle ses mange; meget kraftige, kegleformede, undertiden svagt lappede 
eller delte Hapterer (/7 i Figurerne). Deres Former minde paafaldende om Tandrød- 
dernes, og de ere som disse udelte eller delte, De af dem, som have naaet Substratet, 
ere i Spidsen mere eller mindre fladtrykte, all efter dets Form; de andre ere ganske 
