31 473 
afrundede. Jeg har som sædvanlig ikke fundet Spor af Rodhætte paa disse ægle Rod- 
Emergenser; heller ikke typiske Rodhaar har jeg bemærket ret ofte, men derimod hyp- 
pigere og paa Hapterernes Sider nogle korte, tykke, kegledannede, navnlig i Spidsen meget 
tykvæggede Haar, der ogsaa ses paa Fig. 1, og som for øvrigt ligesom ægte Rodhaar ere 
Udbugtninger af Overhudscellerne. XXVII, 5 fremstiller et Par længere og forgrenede, samt 
et Par meget smaa Ilapterer, der helt og yderst fast omklamre en lille Sten; det er umuligt 
al befri denne uden at bryde Haptererne i Stykker. 
Der hvor Rhizomet hæfter sig fast til Underlaget, foregaar der en mærkelig Stræk- 
ning af Cellerne navnlig i det subepidermale Lag. Selve Overhuden forbliver et smaacellet 
Lag, som paa sin Overside er dækket af et brunligt, sekrellignende Stratum, vistnok en Art 
Lim, der hjælper til at hæfte Legemet fast til Underlaget, men det {ste eller endog de der- 
under nærmest følgende Lags Celler strækkes meget stærkt i radial Retning, lodret paa Over- 
fladen, som om det var deres Opgave at presse Overhuden ned mod Klippebunden;. ikke 
altid er Retningen af denne Strækning absolut lodret paa Overfladen af Stængelen, men 
skraat mod denne, idet Hensynet til Substratets Form synes at være det afgjerende for den 
Retning, i hvilken Strækningen foregaar (XXVII, 4, 13). 
Rødderne. Det er altsaa med Stænglen selv og de fra den udgaaende mægtige 
Hapterer, at Planten hæfter sig fast, og Rødderne synes at spille en meget underordnet 
Rolle i alt Fald for de ældre Planter. Blot ved omhyggelig Undersøgelse af disse lykkedes 
del mig at finde nogle faa og svage Rødder udviklede i en Hulhed paa Undersiden af et 
Rhizom. Et Stykke er afbildet XXVI, 5 med Tværsnit i 6; det er tilstrækkeligt til at vise, 
at Rødder af sædvanlig Bygning findes, og at der paa samme Vis som ellers danner sig 
Skud paa dem. Disse Skud saa vel som selve Rodlegemerne vare dog for ødelagte til at 
tilstede et nøjere Studium. 
De ovenfor omtalte Sideskud paa XXVI, Fig. | have voldt mig meget Besvær med 
Hensyn til Opfattelsen af deres Stilling og Forhold til Bladdannelsen. Et saadant ældre, 
stort Rhizom som det afbildede har i sine ældste Dele ikke Spor af Bladar; alt er saa ud- 
vidsket paa Overfladen, at jeg ikke har kunnet finde Mærker af Bladene; og dog kan der 
ikke være Tvivl om, at der har været Blade paa det. Ej heller om, at de have staaet 
alternerende som hos de fleste andre Podostemaceer og som i Moureras egen Blomster- 
stand og Sideskud (se Fig.), og at Knopperne staa i et vist Forhold til dem. Af de yngre 
Dele af XXVI, I synes al fremgaa, at Bladene virkelig staa efter '/2, og ligeledes synes del, 
at Skud 7 maa here til Blad f!, Skud 4 til Blad fa; men Sikkerhed faar man dog ikke. 
Heldigvis have andre Rhizom-Skud kunnet løse Vanskelighederne. Det viser sig, 
at der er den fuldstændigste Overensstemmelse med de tidligere undersøgte Arter. 
Bladene og Bladstillingen. XXVII, 8 viser Enden af et Skud; Blad a er 
det ældste; dets (vortet-papilløse) Overflade (og dermed hele Skuddets Overflade) vender 
