33 475 
Bladets Underside er aldeles glat, uden Haar eller Papiller, Oversiden derimod 
stærkt papilles, hvorefter Arten har faaet Navnet «aspera» (se XXVI, I, Blad ft og f#, 
foruden Bladene paa Rhizomets Sideskud, og XXVII, 8 og 23); i øvrigt findes de samme 
Ruheder hos Mourera fluviatilis. De ere cylindriske eller kegleformede, i Spidsen under- 
tiden tolappede eller udrandede Emergenser, hvis Højde er 0,2—0,5 Mm., og som hæve sig 
lodret fra Bladets Overside; se et Stykke af et Bladtværsnit, afbildet XXVI, 4; en enkelt 
er afbildet i Længdesnit XXVII, 7; nederst paa denne Figur ses Undersidens Overhud; 
derefler Parenkymceller, i en af dem et Kisellegeme; saa følger en Karstræng, fv; derpaa 
atter Parenkym, men mere storcellet, og saa Oversidens Overhud, der set fra Fladen viser 
sig al bestaa af smaa, polygonale Geller uden Stomata. I Emergensen ses det samme 
Parenkymvæv med Kisellegemer, og en yderst fin, rent floematisk Ledningsstræng gaar ud 
deri. Jeg har kun af og til fundet Emergenser med saadanne Ledningsstrenge; det 
almindeligste er, at de ingen have, og det indre bestaar da alene af Parenkym. Parenkymet 
har ingen Intercellularrum. Jeg antager, at da disse Emergenser ere klorofylholdige og 
der endog i Overhudscellerne findes nogle, om end faa Klorofyikorn, saa maa deres Op- 
gave være at forstørre de assimilerende Væv, og en anden Ejendommelighed ved Bladet, 
der mulig har samme Betydning, men vel ogsaa skal eller kan tjene til at gjøre det 
stærkere, mindre let sønderriveligt, er de meget stærke Folder, der findes paa det. 
I XXVII, 22 ere de kun svage og ses fra Undersiden, ligesom i Blad Af (XXVI, 1); derimod 
ere de stærkere og bedre synlige paa XXVI, I, Blad 7", men især paa det store Blad f" 
(paa de unge Blade, som i XXVII,8, ere de endnu ikke dannede). Det ses af disse 
Figurer, at det er Folder i Bladpladen, der som Bjærgkjæder gaa tværs over Bladet, 
afbrudte alene ved Nerverne, og som springe stærkt frem paa Bladets Overside (selvfølgelig 
ere de hule paa deres Underside); jeg har forsøgt at give en Forestilling om deres Former 
ved det Snit gjennem Bladet, som jeg for Pladsens Skyld har været nødsaget til at gjøre 
og som ses i Bladets venstre Side. Undertiden falde de langt stærkere af paa den Side, 
der vender mod Bladets Spids end paa den modsatte, eller ere endog næsten konkave paa 
hin. Deres Kam er ingenlunde jævn, men uregelmæssig takket og vortet. 
Foruden disse brat fremspringende Folder i Bladet er der andre, jævnere, der 
strække sig over større Arealer og navnlig ses ud imod Kanten, ved de primære Lappers 
Grund (XXVII, 22 og 23). 
Efter at have gjort Bekjendtskab med Bladet og dets Bygning vende vi tilbage til 
Forgreningen. Idet jeg gik ud fra, at denne maatte være her den samme som hos de 
lidligere undersøgte, studerede jeg de ganske unge Skud og særlig deres basiskope Kant, 
hvor man maatte vente Skuddannelsen. Jeg mener ogsaa, at have fundet denne Formodning 
fuldstændig bekræftet. Vi betragte f. Ex. XXVII, 1; denne Figur forestiller et ungt Skud 
set med Spidsen vendt lige mod Beskueren. Det yngste, synlige Blad er d, men inden for 
Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og mathem. Afd. IV. 8. 59 
