35 477 
Blad f7 maa sikkerlig være Moderblad for Skud J, og Blad ja for //; ved f* vare 
Forholdene utydelige, men ved f" maa de sikkert opfaltes paa følgende Vis: dette ditheciske 
Blad er det sidste egentlige Lovblad; dets mod Moderaxen vendte Skede kan ikke ses, men 
derimod ses Knopskeden vidt gabende og omfattende et Sideskud (A), der bærer Løvblad Af 
og for øvrigt bliver floralt. Efter Lovblad f* paa Hovedaxen følger et strakt Stængelled og 
et ødelagt Blad, f?, der sikkert har været et Højblad; dette er dithecisk; til højre er dets 
Sideskud, til venstre Hovedaxen; efter et nyt strakt Stængelled følger Højblad ff, ligeledes 
til Dels ødelagt, dithecisk med sit Sideskud til venstre og Hovedskuddet til højre; efter et 
nyt, strakt Stængelled følger Blad /?, et temmelig vel bevaret Højblad, tydelig dithecisk; 
Hovedskuddet, I, til venstre er nu en ren axformet Blomsterstand, Sideskuddet til højre ligeledes. 
Paa denne Maade har det altsaa været muligt gjennem hele Rhizomets og 
de florale Axers første Forgreninger at paavise ganske de samme Blad- 
stillings- og Forgreningsforhold som hos alle af mig tidligere under- 
søgte Arter. Vi komme nu til den tilsyneladende saa meget forskjellige egentlige 
Blomsterstand. Denne beskrives f. Ex. af Tulasne og Weddell som «Ra- 
cemus elongatus compressus», hvis Blomster udvikles i midtpunktflyende Ordensfolge, og 
den nyeste Forfatter, der har behandlet denne Familie, Baillon, skriver (Histoire des 
plantes, 1888, p. 260): «Leurs fleurs sont disposées dans l'ordre distique sur des axes 
aplatis, dont elles occupent les deux bords. Chaque fleur occupe d'abord une cavité 
formée par deux expansions biconcaves d'une lame nervée qui n’est peut-êlre qu'un pro- 
longement membraneux de la hampe commune» og ogsaa al Slegtsdiagnosen S. 268 frem- 
gaar, at han betragter de «squamæ biconcave», der indeslutte Blomsterknopperne, som 
«producte» af Blomsterstandens Rande. 
Denne Blomsterstand er nu i Virkeligheden ogsaa ret besynderlig; for den umid- 
delbare Betragtning synes den at vere en Klase med fladtrykt og bred Hovedaxe, paa hvis 
to Kanter Blomsterne ere anbragte (XXVI, I), og som paa ganske unge Stadier ere rullede 
eller krummede til den ene Side (XXVII, 19, 22). Neden for hver Blomst staar der et 
bikonkavt Skæl, hvis ovre Hulhed omslutter Blomsten, medens den nederste eller bageste 
Hulhed paa samme Maade, dog i ringere Grad, omfatter den nedenunder staaende Blomst. 
Diagramatisk er dette fremstillet XXVIL, 17, hvor Blomsten til venstre er den ældste, den 
til højre den yngste af de tre afbildede, og paa Længdesnit gjennem Blomsterstandene ser 
det ud som tegnet XXVII, 16. Men hvad der er mest besynderligt, er den udprægede 
basipetale Udspringsfolge (XXVI, 1); hvis den ikke fandtes, maatte man uden videre 
betragte Blomsterstanden som en normal Klase blot med den Ejendommelighed, at de 
støttende Højblade ere konkave paa deres Ryg. Nogen Grund til med Baillon at betragte 
disse Hojblade («squamæ») som membranøse Forlængelser af Axen ser jeg ikke; de ere 
ægte Blade. 
