482 40 
sine stipula. Flores longiuscule pedicellati, androeceo completo, squamulis perigonialibus 
sex brevibus elongato-ovatis obtusis cum staminibus ejusdem numeri alternantibus; ovario 
ellipsoideo levi; stigmatibus basi connatis vel fere liberis lævibus subelavatis apice trun- 
catis v. late rotundatis. 
lcones. Tabula mee XXII et XXIII. 
Caulis basi e. 8—9 mm. crassus, versus apicem in speeiminibus fertilibus latior; longitudinem 
c. 15—20 em. attingit; in parte dorsali lineis elevatis verruculosis notatus, in parte ventrali foliorum 
basibus decurrentibus striatus. Folia usque ad 10—12 cm. longa et verisimiliter longiora occurrunt; pars 
basalis haud ramosa 3—4 cm longa. Pedicelli 3—14 mm. longi, fructiferi longiores. Squamulæ perigoniales 
e. 1 mm. longæ, '/s eireiter partem ovarii metientes. Ovarium basi in stipitem brevem attenuatum; 2—3 mm. 
longum; stigmata {—11/; mm. longa, cito decidua. Fructus maturi ignoti. 
Habitat in Brasilia (coll. Glaziou Nr. 15444). 
Viro elarissimo et de flora Brasiliensi meritissimo, Dr. A. Glaziou dedicata sit. 
13. Om Podostemaccernes systematiske Plads. 
Podostemaceernes Familie hører til de faa, hvis Slægtskab er særdeles tvivlsomt, 
og som er bleven henført til de mest forskjellige formentlige Slægtninge lige fra Najadeæ, 
Juncagineæ og Alismaceæ til Lacistemeæ og Datiscew, Callitrichaceæ, Portulacaceæ, Gruinales 
og flere andre. Weddell udtalte 1873, at der synes «lot fere esse sententias quot sunt 
ipsi indagatores», og i endnu nyere Tid siges der i Hooker og Benthams «Genera 
plantarum» (III, 1880): «affinitates ordinis adhuc dubiæ remanent». i 
Jeg tror egentlig ikke, at Tiden endnu er kommen til en udtømmende Diskussion 
over dens Slægtskab; det er jo dog kun faa Aar siden, at dens vegetative Bygning var saa 
ufuldstændig kjendt, at en Botaniker i fuld Alvor sammenlignede Familien med og bragte 
den i nær fylogenetisk Forbindelse med Algerne. Ganske vist kjende vi den nu meget bedre, 
men der er dog en hel Del mærkelige Typer, som ikke ere studerede saa indgaaende, som 
de bør være. Jeg vilde heller ikke allerede nu have bragt Slægtskabet kortelig paa Tale, 
hvis ikke Baillon havde bragt Spørgsmaalet frem paa ny og opstillet en ny Gisning, dels 
i «Bulletin mensuel de la Société Linnéenne de Paris», Nr. 81, Iste Dec. 1886, dels i 
«Histoire des Plantes», IX, 1888, uden at han er bekjendt med den Formodning, som jeg 
allerede 1884 fremsalle, og som forekommer mig at have større Sandsynlighed for sig 
end hans. j 
Baillon omtaler i «Bulletin mensuel», p. 644, først Slægternes Begrænsning. 
Jeg tror, at det er meget for tidligt at ville dømme med Sikkerhed herom. Den vegetative 
Bygning, navnlig Forgreningen, maa være meget bedre kjendt, thi jeg tvivler ikke om, at 
