(JO J. J HLQV I s T 



kolme, tre) äro ilfven i \'Voti&kaii högst få, såsom: enne, moder, kuse, 

 •brudfräina, neite, jungfru, wenne, bast, hvilka ej förbytt sitt e till i; 

 rätte duk, tedre, orre, hafva såväl denna form som : rätti, tedrl. 



2) e förvandlas 1 detta slags nominer framför plurars i till a eller 

 ä allt efter som stammen har härda eller veka vokaler; t. ex. kahc i, hjörk, 

 inf. plur. kaskaja, ciwi, sten, iness. plur. ciwäizä, olci, halmstrå, inf. 

 plur. ölkaja, lahsi, barn, adess. plur. lahsaila, kori, bark, elat. plur. ko- 

 raissa, irsi, stock, allât, plur. irsäile. 



3) Denna regel är dock ej af allmän giltighet, ty i en del af 

 samma slags nominer qvarstår bindevokalen e framför plural's i oförändrad 

 uti alla andra kasus utom infinitiv, hvarest det öfvergar till 1; t. ex. sdrmi, 

 xfinser, inf. plur. sormita, iness. sùrmeiza, adess. sdrmeila, o. s. v. Utan 

 att alltför mycket misstaga sig torde man således kunna antaga, att detta 

 'slaws nominer i plural hafva en dubbel böjning, den ena, hvari ulljuds- 

 yokalen e öfvergar till a (ä), den andra, hvari denna vokal förblir oför- 

 ändrad. 



§ 26. 1) o, o' öfvergå i utljudet framför plural's i till a; t. ex. 

 lehto, blad, inf. pUn-. lehtaja, wihko, kärfvp, iness. vjrihkaiza, pölto, åker, 

 elat. poltaissa, alko, vedklabb, illat, alkaisi, pangko, ämbare, adess. pang- 

 kaila, poippo, kyckling, ablat. poippailta, pojo, gosse, allât, pojaile, roho, 

 gräs, ablat. rohailta, woho, get, inf. Avohaja, toho, näfver, adess. tohaila, 

 ahwakko, aborre, iness. ahvs^akkaiza, öhtago, afton, adess. öhtagaila, m. H. 



2) Âfven framför en aflediiingsändelse öfvergar o (ö) till a ; t. ex. 

 af Wiro, Estland, blir Wirakko, Estinna. 



Vokalers Elision. ^ 27. a elideras framför prseteritiv's 1 uti alla 

 sådana tvåstafviga verber, i hvilkas förra stafvelse någon af vokalerna o, 



