Wotisk Grammatik. l5 



lâwgaza, / boden. — Endast den hithörande konsonant-förbindelsen tf (i 

 lånade ord) bildar hnri ett undantag, i det den städse förblir oförändrad; 

 t. ex. britia, rakkaif, nom. plur. britfat, ntkknifvar. Konsonant-förbin- 

 delsen sk, då den står för i, öfvergår till hc och förmildras till ss; t. ex. 

 lehci, eiika (F. leski) , gen. lessé', pnkcins , kahci, björk, (Estn. kask), 

 nom. plur. kasset, bjUrkdi; wahc i, kuppcir, (E. och F. wask och "waski), 

 elat. Avassessa, af koppar, 



<^ 44. 1) k förmildras elter andra konsonanter ooh efter vokal till 

 g, då en hård vokal eller ë omedelbart följer; t. ex. nahka, hud, abess. 

 nahgatta, ut« a hud, jalka, Jot, adess. jalgala, wed Joten, longka, garn, 

 iness. longaza, i garnet, orko, da/, elat. orgossa, ur dalen, seka, grutn- 

 mel, segottà, bhtnda, sika, svin, nom. plur. sigat, svin, koko, hiig, ablat. 

 kogolta, jrån högen, suka, kaiitm, nom. plur. sugat, kan)mnr. Undantag 

 härifrån utgöra verberna näen (stam näke), jag ser, ten eller tien (stam 

 teke), jag gor, i hvilka k uti praesentativ och pra-teritiv helt och hållet 

 elideras. 



2) k öfvergår framför t, n, s till h, äfven utan den ofvan {^ 39) 

 anförda grunden till konsonant-förändring; t. ex. näen (stam näke), y«^ 

 's^r, perf. adj. pass. (näktü^ nähtü, sedd, indef. (näknen) nähnen, ya^ 

 lorde se, ten eller tien (stam teke), jag gÖr, (tektü) tehtii, gjord, (tek- 

 nen) tehnen, jag torde göra ; uhsi, dörr, mahsa, betala, ühsi, en, kahsi, 

 två, hvilka i Finskan lyda : uksi, maksaa, yksi, kaksi. 



' 3) k framför de veka och medel-vokalerna med undantag af ë, öf- 

 vergår, äfven i utljudet och utan att stafvelsen är sluten, till c; t. ex. 

 cäko, gök, cätcüt, wagga, c ene ä, sko, c ütü, svåger, c ihun, jog kokar, 

 hvilka i Finskan heta: käkö, kätkyt, kenkä, kyty, kiehun. 



