22 ^- A 11 LQV 1 s T 



3) DiriiiiiiUivfr pî^i u (üj få i nomitiativ ell lill'lgg al l; 1. ex. iziil, 

 fader, c ätc iil, im^i^" {^ 66. "). 



For 111 I si I* a. 



/. Nomen. 



§ 65. Likasom i andra finska spriîk är i Woliskau skilnaden mel- 

 lan substantiv och adjektiv hvarken till lorm eller betydelse strängt be- 

 stämd; sålunda kan I. ex. wajaga betyda både brist och bristfällig, soja, 

 både luänne och warm, niärcä både droppe och fuktig, wiha både hat 

 och bitter. Såväl substantivet som adjektivet nyttja samma ändelser för 

 bildandet af olika kasus och numeri, och båda sakna de genus-åtskilnaden, 

 hvilken vanligtvis tlilkännagifves med skilda ord för maskulin och femi- 

 nin eller uttryckes genom tilläggande af orden mes, mati, nais- (förkor- 

 tadt af naine', naisê') qvinna, såsom mes-eläjä, person af manliga könet, 

 nais-eläjä, person af qvinUga könet; foglarnes kön utmärkes medelst or- 

 den kukko, tupp, kana, hona, såsom: kukko-metso, //Vi'rfe/-/irt/Z(?, kana-metso, 

 tjäderhona, kukko-tedri, orrtupp, kana-tedri, orrhunn. 



§ 66. Hvarje ordstam slutas på vokal, och nominernas stam före- 

 kommer i de flesta fall ren och obemängd i iiominativ sing. I ett jemfö- 

 relsevis ringa antal två- och flerstafviga nominer, hvilkas bindevokal är -e 

 eller en lång vokal eller hvilkas bindestafvelse är -ma eller -me, har stam- 

 men i nominativ undergått förändringar. Följande äro de fall, i hvilka 

 stammen i nominativ anträftas förändrad : 



\j I de flesta Ivåslafviga stammar med bindvokalen e har denna i 

 nominativ öfvergått till i (se (i 25. 1) såsom: sörmi, finger, ani, gas, iiori, 

 ung, sarwi, horn, hvilkas stammar äro sorme, ane, nore, sarwe; ocli om 



