24 Jl. A HLqr IS T 



7) Afledda siibslaiitlva abstracta pâ u (ii) i'ifvensoin diminutiver på 

 u (Ü) tillägga i iiominadv till stammen, de förra ett s, de sednare ett t ; 

 t. ex. af stammarna: c'öühü, ilozu, wajagu blir nominativ: c öiihiis, fat- 

 tigdom^ ilozus, skönhit, Avajagus, hrist, och af stammarna: c ätc ii, izii 

 nominativerna : c ätc ut, vagga, iziit, J tider (se ^ 64. 2, 3). 



8) I flerstafviga stammar på -ma och -me bortkastas denna ändelse 

 i nominativ och den nästföregående vokalen förlänges, hvarvid äfven kon- 

 sonant-förändringar inträffa; sålunda bli af stammarna: wöiteme, särpime, 

 iceme, wottime, onuettoma nominativerna: w^öd ê', smörja, sarwî', sof- 

 vel, icê', tandkött, wJtî', nyckel, ônnetô', olycklig (se ^^ 22 ocli 60. 2). 



A. Deklination. 



§ 67. Nomineruas böjning i Wotiskan sker genom tvänne nu- 

 meri, singular och plural, hvardera med 12 kasus. Dessa kasus och de- 

 ras ändelser äro följande: 



