TVotish Grammalik. 27 



suho. Jemie denna e"na ändelse för de enslafviga ordens illaliv sins. 

 kunna dessa ord beljena sig af den, som tvä- och llerslafviga ord nyttja i 

 denna k.isus. Denna ändelse är -se, vid hvars lilläcgande till stammen 

 bindevokalen förlänges, om den icke redan fornt är iang, i hvilket fall 

 den blir oförändrad; I. ex. af lintu, /%''V, kiija, ^nUi, pähc'inä, iiol, kal- 

 tila, gryta, sie (stam site), Imnd, lammas (stam lam]).'!), fur, hlir illaliv 

 sing.: lintnse, kujase, pälicinäse, silëse, lampâse. Denna ändelse antaga nu 

 åfven de enstafviga orden, i det de betrakta sin förut vunna enkla illativ 

 för stam och förlänga dess utljuds- vokal framför den nya ändeisen; så- 

 lunda kunna de ofvanföre uppräknade enstafviga orden jemte de dervid 

 anförda enkla illativerna äfven hafva formerna: mahàse, sohôse, öhöse, pu- 



A A 



hose, suhuse, utan att denna nya form medför någon modifikation i bety- 

 delsen. Prof på en sådan ändeisens dubbelhet hafva vi redan i föregå- 

 ende ^ anfört, och vi skola äfven framdeles komma i tillfälle att ådaga- 

 lägga Wotiskans böjelse för fördubblade ändelser. Illativ's i plur. ändelse 

 lögas till alla slags stammar utan andra förändringar än de framför plu- 

 ral's i. 



§ 73. Alla öfriga kasus-ändelser förblifva ständigt oförändrade, 

 med undantag af den elision af ändeisens utljuds-vokal, som omtalas j 

 68. Denna elision är äfven orsaken dertdi, att 1 ord med kort bindevokal 

 bindestafvelsen i inesslv, adessiv och allativ anses vara sluten och deri fö- 

 rekommande konsonanter förändras, ehuru ändelsernas konsonant i dessa 

 kasus ar enkel och således icke sluter stafvelsen; ty genom bortkastande 

 af ändeisens utljuds-vokal öfvergår denna konsonant i sjelfva verket till 

 bindestafvelsen och görande denna sluten förorsakar den ifrågavarande 

 konsonant-förändring. Då ändeisens eliderade vokal sedermeia någon 



