28 A. Ahlqvist 



sång âterstâlles och bindestafvelsens egenskap af sluten sålnnda upphör, 

 försummar sprakeL dock alt återställa de förundrade konsonanterna i deras 

 ursprungliga skick, en företeelse, som ilfven antriilfas i Finskan. Sålunda 

 borde inessiv af de wotiska orden: kukko, tupp, cäpp;'!, graßulle, nåttii, 

 trasa^ heta: kukko-za, capp:i-zä, nättii-za; men då åndelsens vokal bort- 



A 



fallit, kommer den att heta: kuköz, c äpäz, nätiiz, och då denna vokal se- 

 dermera återstalles, förblir den dock: kukoza, cäpåzä, näliizä. 



§ 74. Betydelsen och bruket af dessa kasus ar alldeles lika med 

 de olika kasusformernas betydelse och bruk i Finskan, hvarföre det torde 

 vara onödigt alt hilr upprepa allmänt kända saker. I förbigående må näm- 

 nas, alt bruket af essiv i W~otiskan är vidsträcktare än i Finskan; så heta 

 t. ex. de finska satserna: hän kaasi klasin täyteen vetta, han gjöt glaset 

 fullt med vatten, pane piippu täyteen tupakkaa, stoppa pipan fall med 

 tobak, på Wotiska : tämä w^aloi stokana' täiinnä wettä, pane trubka täiinnä 

 tabakkata. Adessiv's betydelse åter är inskränktare än i Finskan, |ty "Wo- 

 tiskan uttrycker ej med denna kasus medlet, hvarmed något uträttas. För 

 detta ändamål beljenar den sig af samma utväg som Estniskan, neml. ge- 

 nitiv med postpositionen kâsa, med, förkortad till kâ; t. ex. tämä loi c ir- 

 w^e' kâ, han slog med yxan, på Finska: hän löi kirveella; miä wäitin 

 ölkaj kolmê' oposê' kâ, musa', allî' ja gnied.T kâ, jag släpade halm med 

 tre hastar, med den svarta, den gråa och dm iniiiia, på Finska: mina 

 vedin olkia knlmella herosella, mustalla, hal/illa ja ruskealla. Man har 

 i Estniskan ansett denna partikel för en kasus-ändelse och af den der- 

 med förenade genitiv gjort en kasus instrumentalis, oaktadt denna sam- 

 mansättning är alltför mekanisk för att förtjena namu och värdighet af 



kasus. -i;."''! UillOrUO/l 



