II 



från alla sina grannar alldeles shildt folk, som icke stod i skyldskaps-förhållande Ull 

 något bekant folk. Delta ga f den bekante estniska språkforskaren Hit pel anledning att 

 i sina Nordische Miscellaneen, 9: tes u. lO.tes Stück s. 325 335, ur språklig 

 synpunkt undersö'>a den af Trefurt meddelade sången, och ehuru denna är högst felak- 

 tigt upptecknad, kommer Hnpel dock med dess tillhjelp till den rikliga slutsats, ''dass 

 die inger manländisclien Tschuden Elisten oder deren Bräder sind.'^ Efter Hupel medde- 

 lade Porthan i Åbo Tidn. 1802, n:o 65 om detta folks seder och hemlif en mängd 

 uppgifter, dem han erhållit af en i Ingermanland född studerande vid namn Zeträus, 

 som under Porthans tid besökte Åbo akademi och sedermera blef luthersk pastor i finska 

 församlingen Slavanka uti nämnda land. De uppgifter denna uppsats innehåller om 

 Wotiska språket äro, ehuru få till antalet, för det mesta alldeles oriktiga och vittna om 

 meddelarens, Zeträi, fullkomliga okunnighet i ämnet. Icke mindre synes denna hafoa 

 varit hos Gottlund, som i Otawa II osa, s. 206-213, jemte korta på förenämnde 

 mäns meddelanden grundade anmärkningar om f-Voternas fordna och närvarande till- 

 stånd intagit den af Trefurt publicerade sängen med alla dess oriktigheter och dertill bi- 

 fogat en felaktig finsk öfcersättning. Af helt annat slag deremot äro de undersökningar 

 om Woternas slägtskaps-förhällanden och äldre historia, som Sjögren anställer i en 

 uti Petersburgska Wetenskaps-Akademiens Memoirer dr 1S33 tryckt afhandling: lieber 

 die Finnische Bevölkerung des St. Petersburgischen Gouvernements 

 und über den Urspr ung des Namens Inger manland. Grundlighet och skarp- 

 sinne äro utmärkande egenskaper i denna forskares arbeten och förneka sig ej heller i 

 den bevisning, hearigenom han i denna afhandling bland annat ådagalägger, att Wo- 

 terna och näst dem Ischorerna äro Ingermanlands äldsta innevånare. Om de förras 

 språk, hvarmed han gjort bekantskap under en kort vistelse i Kattila församling, yttrar 

 han den mening, att det, ehuru starkt försalt med Estniska elementer, i grunden vore 

 en finsk dialekt, utgörande öfoergångslänken mellan de båda systerspråken. Derjemte 

 hänför han Woliskan till den jämiska gruppen af de finska dialekterna och antager en 

 mycket nära förvandtskap mellan Wo ter na, hvilka han kallar sydliga Ts chu der, 

 och de rakt österut frän dessas landamären varande Wepserna, hvilka Sjögren be- 

 nämner Nord-Tschude r. 



