54 ^- AHhQ ris T 



L 111. Persoiial-andelserna för de 4 första modi aro foljaiide : 

 Singular. Plural. 



1. -Il -mma (mina) 



2. -t -Ua (ttä) 



3. -b -wat (wat). 



I praeteritiv och konditional har 3:dje personens i sing, ändelse 

 bortfallit och modus-slaminen star här naken. I imperativ har 2:dra per- 

 sonens i sing, personal-ändelse jemte modus-ändelsen likaledes gått förlo- 

 rad' 1 de öfriga personerna har den lörra sammansmält med den sednare 

 och modus-ändelsens vokal har till följe deraf blifvit förlängd, en förete- 

 else som förekommer t. ex. i Finskans 3:dje person praesent. (^tulee 1 stäl- 

 let för det ursprungliga tuleb). Substantiv's och adjektiv's flesta former 

 kunna i likhet med öfriga nominer erhålla possessiv-suffixerna; t. ex. siiw- 

 -wähseni, /o> mig ott äta, egentligen: //// mitt att äta, siiwwezäsi, me- 

 dan du åter (eller ut), egentligen: i ditt dta, sömättäsä 1. sömättä, utan 

 att han äter (eller util^, egentligen: utun hans {sitt) ata, o. s. v. 



ft 112. Något egentligt passiv, sådant det förekommer i de indo- 

 oermaniska språken, har Wotiskan lika litet som de andra språken af 

 Finsk stam. Det som i dessa språks grammatik blifvit kalladt passiv är 

 egentligen en impersonel aktiv konjugation, som äfven låter förena sig 

 med de vanliga objektskasus; t. ex. minua löli, man tilog mig. Dess all- 

 männa tillägg till verbets stam är -ta (-tä), hvilken ändelse i några fall 

 åstadkommer förändringar 1 stammen, framför prarteritiv's ändelse sjelf 

 förlorar sitt a och i praesentatlv låter sitt t undergå alldeles samma 

 förändrintjar , som t undergår i infuiitiv af modus substantivs' första 

 form. 



