78 j1. A HLQV IST 



I. Substatdiver. 

 § 126. Personers namn. 



1) -ja 1. -ja (gen. -j<? 1. -Ja^); exempel: söja, ätare, iijuja, sim- 

 mare, nîtli'ij:'!, skördeman, nülc'lji'l, ßäare, suwjîja, älskare^ ur verberna: 

 sön, äta, iijiin, simuia, nitän, skära, nullen, JIu, suwan, älska. Med 

 deinia ändelse bildas ur alla slags verber ben^imningar på den handlande 

 personen, sälnnda att densamma bigges till verbels stam, hvarvid binde- 

 vokalen, om Aqw iir e, ölvergår till i. Stundom får det sålunda aHedda 

 ordet sig tillagdt ett s, t. ex. uac ijäs, vitine, af näen, se. 



2) -ri (g. -rî'); exempel; jomari, drinkare, sömäri, storätare, 

 ilkuri, grutare. Demia ändelse, som innebär imgefär samma betydelse 

 som den föregående, synes vara ur Fornskandinaviskan inkommen i de 

 iinska språken, och lägges vanligen ej till en verbstam, utan till ett sub- 

 stantiv, såsom den i ofvan anförda ord är tillagd substantiverna : joma, 

 dryck, sömä, mat, ilku, gråt. 



3) -s s i (g. -SS i'); exempel: karjussi, ucill/ierde, aï kAr)a, boskap. 



4} -riikka (g. -nikà'); exempel: abinikka, medhjelpare, tönikka, 

 arbetare, älven arbetsam, wokkinikka, stuirjiare, ur stamorden: abi, 

 hjelp, tö, arbete, wokki, rock. Denna ändelse, motsvarande den finska 

 -niekka, är inkonmien från Ryskan. 



5) -laine' (g. -laisê'jj exempel: W irolainé', Est, Waddalainê', 

 tyot, Sômalainê', Finne, pakolainê', flykting, sukulainé', slägting, \iv or- 

 den: Wiro, Eslla/id, Wadda, I Falland, Öomi, Finland, pako, ßjkl, 

 suku, släs,t. Andeisen ijenar (ill bildande af ord, som benämna folkslag 

 eller klasser. 



