82 A. AHLqrisT 



båda betydelserna; sä t. ex. betyder cîtto både berömmande och beröm, 

 manko bfide leLanch^ och /ek, laidu både xj tingande och säng. 



3) -os 1. -US (g. -ohsè' 1. -ulisê'); exempel: cirjiitos, skri/ning och 

 skrift, cihgutos, kliciiide och klåda, öhselus, spyende^ i plur. spy or, pai- 

 setiis, svullnad, pajatus, tal. Såsom dessa exempel utvisa tillägger denna 

 ändelse substantiver, bildade ur trestafviga verber, samma betydelse som 

 de nästföregående ändelserna dem ur tvåstafviga. 



§ 130. Diminutiver. 



1) -né' (g. se'); exempel: uîltiné', trådända, wâlijainê' sköterska 

 (smeknamn åt mödrar), laukojainè', baderska (likaledes smeknamn åt 

 mödrar), oponé', häst (hvilket ord dock redan förlorat sin diminutiva be- 

 tydelse), neitsiikkainê', ywA/^/V-i/, af stamorden: nîlti, träd, walija, sköter- 

 ska, laukoja, baderska, opo (F. hepo), lidsl, neilsiikka, jungfru, (hvilket 

 ord sjelft redan i andra ledet är diminutiv, uemligen: i) neilsiit, 2) neit- 

 siikka, ur stamordet neitsi). 



2^ -ut 1. -iit (g. ue' 1. üe'); exempel: iziit, god far, emiit, god 

 mor, lehiit, litet blad, öhsut, liten qvist, päiwiit, sol, cätciit (liten göm- 

 ma) vagga, tomut, liten hdgg, siiämiit, litet hjerta, ur stamorden: izä, 

 far, emä, mor, lehto, blad, öhsa, qvist, päiwä, sol, cätcö, gömma, tomi, 

 hàsTiJ^ süä (g. süäme'), hjerta, 



3) -^^ (g- -ô'); exempel: pasko, svala^ cäko, gÖk, emo, mor, lehto, 

 blad, ur stamorden: päski, cäci, emä, lehli. De med denna ändelse bil- 

 dade orden hafva till det mesta förlorat sin diminutiva betydelse och nytt- 

 jas numera i stället för sina stamord, af hviika större delen försvuiuåt ur 

 språket. 



