tf'otisk Grammatii. 88 



4) ikia (g. -ikà'); exempel: kaun'ikka, brödkant, kâsikka, liten, 

 god brudfrània, miisikUa, blåbär, ratikka, liten bod, saunikka, liten bud- 

 stuga, wasikka, IcalJ, ur stamorden: kanta, häl, kitse, brudfräma, inussa, 

 svart, ratis, vislhns, sauna, badstaga, wasa, kalf. 



5^ -s/t« (g. -ska'); exempel: n'äpus'ka, liten blemrna, ur näppu, - 

 blemrna- 



6) -kho (g- -ko'). Denna ändelse innebär äfven ursprnngligen en 

 diminutiv betydelse, sSsom synes t. ex. af c udikko, liten, nätt skjorta, 

 sânikko, kälke, tutikko, disktrasa, för hvilka stamorden äro: c'ûtto, skjorta, 

 sani (R. caHH), släde, lutti, tvaga. Men de flesta ord pä denna ändelse 

 hafva dock förlorat betydelsen af diminutiver, såsom: kazwatikko, foster- 

 barn, pimelikko, mörker, ämärikko, skymning, naisikko, qvinna, tüttä- 

 rikko, dotter, ßicka, Wirakko, Esliiina, V\^enakko, Ryssinna, polikko, 

 j^'e'"''/"?^) ur stamorden : kazwatti, fosterbarn, pimëa (urspr. pimeda), mörk, 



A 



ämärä, skum, naine', gift qvinna, tiitär, dotter, Wlro, Estland, A\ enä, 

 Ryssland, poli, hälft. Denna äudelses finska betydelse, uttryckande natur- 

 beskalFenheten af ett ställe, är endast svagt representerad i Wotiskan, så- 

 som i orden: ciwikko, stenhanden mark, pasikko, ställe med ßata ste- 

 nar, ur orden: ciwi, sten., pàsi, flat sten. 



§ 131. //. Adjektiver. 



l^ -né^ (-se'), betecknar vanligen subjektets äutne, stnndom en 

 egenskap i allmänhet. Da denna ändelse lägges till stamord, som hafva a 

 till bindevokal, inskjutes framför ändeisen ett d. Spår af ett sålunda in- 

 skjutet d (t) förekomma såväl i Dorpat-Eslniskau som i Finskan, uti det 

 sednare språket dock endast i de två adjektiviskt bildade orden : pAitset, 

 grinima, suilset, betsel. Såsom exempel på adjektiva, bildade med denna 



