Bidrag till Finln/id.i ÅJineraloi^i. 179 



deles liteu kristall af detla mineral, i likhet med livad som iakttagits pä 

 turmaliii, snarare utgör ett aggregat al en mängd nästan, men ej Inllkoni- 

 ligl parallelt lagda krislallameller, ;ln en enda kristall. "Vinklarna på större 

 kristaller voro derföre underkastade ännu betydligare iörändringar än på 

 de mindre, elunu äfven här ytornas beskallenliet gjorde dem tjenlioa til| 

 de noggrannaste mätningar med reflexionsgoniometern. Sjelfva ändvtan 

 var dessutom nästan aldrig jemn, utan full med upphöjningar och ingröp- 

 ningar. 



Följande former hafva med .»äkerhet blifvit af mig iakttagna pS des- 

 sa kristaller: 



-4 /'•>/'' 2^/7, bp; px)- \p3, 3/7|; op, oo/joc; cc p, cO/j|, x> p ^. 

 Dessutom har Kapten Gadolin *) anfört följande: 



V>^ ~ P'y 'i* P {h '-iP\h IPh 1/^4' Ip\^ P^j ^Ph ^cp V' X)p^, 

 8 pl copl, copl, =o/;f, ^p\l„ '-Op\l copff. 



Om alla dessa ytterst invecklade, af Gadolin bestämda for- 

 mer verkeligeu förekonuna, kan jag ej med bestämdhet afgöra. Dock sy- 

 nas mig lecknena för de former, hvilka blifvit utvecklade, ej medelst be- 

 stämning af zonerna i hvilka de ligga, utan på grund af mätningar, om 

 hvilka Kajit. Gadolin sjelf säger, att de blott under gynnande omstän- 

 digheter äro säkra på 5', ej vara fullständigt bevisade. Annorlunda 

 förhaller det sig deremot med en del af dessa former, som blifvit 

 utvecklade på grund af deras zonförhållanden, såsom i synnerhet fallet är 

 med de ytor, som ligga i samma zon som 3 /? | och 3 p |. Ty så in- 

 vecklade dessas tecken än äro, kan man likväl ej draga dem i tvifve li-mål, då 



*) Vtrliariclluiiycn lit) tliissiicli-Krnsorliclieii Miiu.i alogisclieii Gesellschaft, 1856, p 184. 



24 



