236 E. J. Bons DO RPF 



under desoxiderande iiiHytelser, irigöias från Sulphater och Phosphater, hvilket 

 redan kan ske i digestions organerna. De olika protein-föreningarne npplösas 

 i magsafteu och sålunda uppkomma protein-föreningar, hvilka enligt Lehman 

 blbehrdlit sin ursprungliga svatvelhalt. Högst sannolikt är att alla protein- 

 föreningar, som ingå i födoämnena, omsättas till albumin och att de andra 

 protein- föreningarne under blodberedningen bildas ur albumin. Sålunda 

 bilda; Fihriii ur albumin genom proteinens högre oxidering, dervid en 

 del af S:ilphamiden och troligen äfven Phosphamiden afskiljes. Det för 

 denna oxidering nödiga Syre upptages vid respiration ur den atmosph«- 

 rlska luften, hvarföre äfven fibrin förekommer till större cfvantitet i det 

 àrteriella blodet än i det venösa. Albumin och fibrin som förekomma i blo- 

 det upplösta under lifvet, äro det genom kolsyradt Natron. Likasom Fi- 

 brin bildas ur albumin genom en högre oxidering, så bildas äfven globu- 

 lin genom en lika beskaffad oxidations-process antingen ur albumin eller 

 fibrin. 



De saliniska bestånchdelarne, som förekomma i blodet, utgöras 

 af alkaliska^ jord- och metall- salter förenade med Chlor, Fluoi", Kolsyra, 

 Mjölksyra, Phosphorsyra och Svafvelsyra. Förenade utgöra desamma 6 — 7 

 delar pä 1000 delar blod, deraf de alkaliska (Soda, Kali) förekomma till 

 största qvantiteten, dernäst jordsalterna och metallsalterna till minsta qvan- 

 titeten. Af den salt-qvantitet, som ingår i blodets kemiska sammansätt- 

 ning, utgör Koksaltet (Chlornatrium) något mer än hälften. De alkaliska 

 baserna äro förenade med Chlor, Phosphorsyra, Svafvelsyra och Kolsyra 

 ^ch utmärka sig genom en öfvervägande qvantitet Soda framför Kali. Ge- 

 nom dessa bibehållas protein-föreningarne i blodet i upplöst tillstånd, hvar- 

 utom den phosphorsyrade Sodan är af den största vigt genom den för- 

 måga densamma tilldelar blodet att kuiuia iiuiehålla en betydlig qvantitet 



