Laie medels användande vid yattenkuren. 241 



pillar-kärlen bilda, såsom bekant, luit af olika form i organiska vafnader, 

 hvilkel är utmärkt genom mångfaldiga föreningar af de grenar, hvilka till- 

 IWira capiMar-nätet. Blodbanan är i ett capillar-nät betydligt större än nti 

 den arter, ifrån hvilken det utgör en utgrening. Tillfölje häraf atlager 

 blodströmmens hastighet i capillar-karlen, hvarest blodet vid sin circula- 

 tion har att öfvervinna det starkaste motståndet. Blodströmmen i capillar- 

 kärlen är af tält insedda skäl icke pulsatorisk, utan continuerlig, dervid 

 man icke får förbise den större hastighet, med hvilken de färgade blod- 

 kulorna framtränga i midten af röret, jemförelsevis med den hastighet, 

 med hvilken de ofärgade blodkulorna och blodvätskan framtränga längs 

 inre väggen af capillar-rören. Denna större långsamhet vid blodvätskans 

 och de ofärgade blodkulornas rörelse beror pa adhaesion. I capillar-kärlen 

 framflyter blodet med en hastighet af endasi 0,8 millimeter i secunden, så- 

 lunda 500 gånger långsammare än i aorla och 10 gångor långsammare än 

 i de minsta artergrenar, hvilka öfverföra blod till capillar-näten. För allt 

 det blod som finnes i mennisk'^kroppen erfordras omkring \ minut eller 40 se- 

 cunder för att hafva fulländat sitt lopp genom stora och lilla kretsloppet. 

 Genom kemisk undersökning har man funnit, att det arteriella blodet öfver- 

 allt inom arter-systemet har lika sammansättning, då det venösa deremot 

 i olika venar visar en olika kemisk sammansättning. Ehuru det i all- 

 mänhet är svårt att genom kemisk analys ådagalägga olikheten i det arte- 

 riella och venösa blodets sammansättning, har man dock ntredt, att det ar- 

 teriella blodet är en grad varmare, stelnar tidigare och hastigare, har en 

 mindre specifik vigt, innehåller mera vatten, fibrin och syre, samt mindre 

 kolsyra än det venösa blodet. I hvardera blodarten förekomma de 3 be- 

 kanta gasarterna, syre, kolsyra och qväfve, dervid dock der aiteriella blo- 

 det utmärker sig genom en öfvervägande qvantitet syre, det venösa dei*- 



