258 ^- '^ Bo^s n ortFF 



vuclafdelningar 1) Ersättningsmedel für chn auimalisha organismen och 

 2) für organismen främnuuide (inuien, samt hvar och en af dessa hufvud- 

 afdehiiiigar i sllrskilda klasser, som jag likval har anser mio böra förbigä. 

 Ehuru CInri indelning har den förljenst, alt uppdraga en skilnad emellan 

 lakemedel, hvilka innehålla ;imnen, som såsom sådana ingå i den kemiska 

 sammansättningen af vAfnader eller sécréter, har han vid antagandet af 

 denna indelning förbisett deras physiologiska verkan, hvarföre jag här bör 

 företrädesvis fästa afseende § Oest erlens indelning. Ofvanföre har blifvit 

 anmärkt, alt den organiska verksamheten gifver sig tillkänna genom upp- 

 lösning och nybildning, dervid nervsystemet spelar en hufvudsaklig role. 

 Med ledning häraf skulle jag hysa den âsigt, att läkemedlen becjvämligen 

 kunna indelas i 3 klasser 1) Solventia hvilka verka upplösande 2) To- 

 mca som befordra nybildningen och 3) Nervina, hvilka hufvudsakligen 

 utöfva inflytande å nervsystemet, såsom mest öfverensst/immaude med den 

 physiologiska grunden *). Solventm skulle, i denna mening, innefatta 

 Oester I ens alterantia, och irri/antia ,■ Tonica hans Jiohoraniia Och. 

 Nutrientia samt slutligen Nervina hans Excitantiu och Cerebrospmentia. 

 Läkemedlen verka localt eller allmänt, physikaliska eller kemiska föränd- 

 ringar i de organiska väfnaderna, utan att man hos desamma kan erkänna 

 en egen läkande kraft. I vissa fall förekomma likväl speciflca, icke när- 

 mare bekanta ämnen, f.amalstrade af ett contagium eller miasma, som 

 ingår i de organiska vätskorna och framkallar olika störingar 1 organernas 

 verksamhet. Ehuruväl, såsom ofvanföre blifvit anfördt, genom det rationella 

 användandet af läkemedel åsyftas häfvande af en förekonnnande slöring i 



*) Knapt behöfver jag ana.ärka, all en skarp gräns emellan de oHka klasser.e af like- 

 medel icke cifves, emedan mänglaldiga arvcigängsfnrmer fërckomma. 



