Lätemedels användande vid Vattenluren. '}f)i 



blodet och 2:o genom oiDcdelbart inflytande å de periferiska nervutgreiiigarne 

 och hilraf föranledda reflexverkningar förmedelst central-delarne af nervsyste- 

 rael. BelriifFande läkemedlens upptagande i blodet, kan detta iske på två viSgar, 

 nemligen genom buden och digeslions-orgauerna, dervid änanen i hvardera fal- 

 let upplagas genom absorption. Betrfiffande den yttre huden, utgör epidermis- 

 lagret å densamma ett vigtigt hinder för läkemedlens absorption. Men de 

 läkemedel, som användas S den y tire huden, ulöfva elt lokaJt inflytande å 

 epidermis-cellerna, hvilka härvid mer eller mindre upplösas, hvarigenom 

 det vigtigaste hindret för absorption upphäfves. Alla läkemedel verka så- 

 som födoämnena enligt physikaJiska ocli kemiska lagar, hvilket icke är 

 möjligt, om de icke äro upplösta eller lösliga i de organiska vätskorne. 

 Sedan de i upplöst eller lösligt tillstånd kommit i beröring med organiska vät- 

 skor, utöfva de en kemisk verkan, som gifver sig tillkänna genom omsättning 

 af syror och baser i de saller, som ingå i desamma, dels genom upplös- 

 ning af ocli förening med lim och proteinföreningar till albuminater. 

 Dessa omsättas vidare till andra proteinföreningar eller sönderdelas, der- 

 vid syret utgör ett nödvändigt vilkor för omsättningen. Såsom produkt 

 af den complicerade kemiska vexel verkan, framträda de sâkallade sista 

 produkterna af materieomsältningen, hvilka, utmärkta genom en högre 

 oxidationsgrad, kiunia anses såsom den organiska materieomsätlningens 

 excrementer. Dessa skilja sig dock, med hänseende till sitt ursprun«r, 

 väsendtligen från dem, som förekomma i tarmkanalen och utgöra icke 

 upplöst eller i de organiska vätskorna icke löslig återstod af de njutna 

 födoämnena, hvilka sålunda icke kunna öfveigå i blodet. Likasom excre- 

 jnenterna i tarmkanalen aflägsnas ilrån kroppen, så aflägsiias de sista 

 produkterna af materiomsättningen, såväl de qvafvehaltiga som icke qvafve- 

 haltiga, de förra genom njurarna, de sednare genom lungorne och huden. 



