tidkemedels användande rid f^atfenhircn. 2ß6 



förändras. TilUölje häraf äger vid denna process ingen gas-utveckling 

 rum. Det lister utom löremfilet för närvarande afhandling och öfver- 

 skrider min förmåga, alt liär specieit framställa de mångfaldiga förändrin- 

 gar, som använde olikartade läkemedel, vare sig af organiskt eller oorga- 

 niskt ursprung, undergå då de komma i beröring lued magsafteu. Det 

 må vara nog att anmärka, det syror och baser omvexla beståndsdelar och 

 bilda andra salter, hvilka åter utöfva inflytande på de proleinföreningar, 

 tillika med hvilka de förekomma. Härvid må blott anmärkas, alt absorp- 

 tion af de upplösta albuminaterna väsenddigen beror på graden af lösnin- 

 gens styrka, hvilken utöf%'ar ett bestämdt inflytande på vätskans tätliet 

 och häraf beroende större eller mindre lätthet, med hvilken densamma öf- 

 vergår i blod, chylus eller lymphkärlen. Läkemedlen framkalla således en 

 egen förändring af blodets sammansättning, hvilken, då blodet utgör det 

 oundgärigliga vilkoret för materieomsättningen i de organiska väfnaderna, 

 måste utöfva ett förändrande inflytande pa desamma, och den dermed 

 förenade organiska verksamheten. 



o 



De förändringar, som läkemedlen sålunda åstadkomma, utgöra den 

 lefvande kroppens så kallade reactions-fenomener, hvilka man velat förklara 

 genom naturens "vis medicatrix" såsom en ansträngning af lifskraften för 

 jemnkandet af en inträffad störing. Att genom detta antagande, om man 

 dervid fäster begreppet af en egen kraft, dessa verkningar icke förklaras, 

 vill jag blott i förbigående anmärka. Klart är, att verkningarne af den 

 genom läkemedlen framkallade blodblandningen i särskilda organiska väf- 

 nader framträda på elt sätt, som motsvarar denna väfnads structur och 

 function. Samma lagar, enligt hvilka födoämnena utölVa sina verkningar, 

 ligga således äfven till grund för läkemedlens verkningar. Dessa gifvasig 

 tillkänna genom en stegring eller minskning i materieomsättningen, utmärkt 



