Läkemedels användande uid Vatlenkuren. 



267 



seende till det invecklade förhållande, som :iger rum mellan de mångfal- 

 diga organer, som sammansätta organismen, kan ett medel i ett fall vara 

 indiceradt, men af en annan omstiindighet conlraindiceradt. Det rationella 

 användandet af läkemedel gifver sig tlllkäzina genom öfvervägande af de 

 indicationer och contraindicationer, som förekomma i ett concret fall af en 

 sjuklig afvlkelse. Dessa mfiste pröfvas emot hvarandra, med hänseende 

 till de för handen varande individuella förhfdlanden, såsom constitution, 

 Slder m. m. Endast ett sådant förfarande kan anses ralionelt, och öfver- 

 ensstämmande med vetenskapens närvarande fordringar. Ett motsatt för- 

 farande, som visserligen ofta förekommer, bör icke med skäl räknas den 

 medicinska vetenskapen till lasl. Men om, enligt livad ofvanföre blifvit 

 anfördt, läkemedlen antingen utöfva en upplösning af organiska väfnader 

 eller tillföra material för nybildningen eller verka upp§ nervsystemet 

 omedelbart eller genom blodet, kan man, med hänseende till svårigheten 

 alt bestämma den erforderliga qvantiteten af ett läkemedel, anmärka, att om 

 af sådana läkemedel, som icke utgöra ersättningsmedel för organismen, en 

 alltför stor qvantitet användes, denna qvanlilet tjvarstadnar såsom en för 

 organismen fremmande kropp och utöfvar ett förderfligt inflytande på de 

 organiska functionerna. Sanningen af detta inkast kan till en del icke 

 bestridas, men detta inkast förlorar i vigt, då ma.i tager i betraktande, alt 

 den rationelle läkaren något så när kan pröfva f|vantilelen af ett erforder- 

 ligt läkemedel. Endast sådana föreningar, som äro lösliga i de organiska 

 vätskorna, upptagas och användas vid materie-omsällningen, och hvad som 

 icke af organismen kan användas vid nybildningen, upptages just vid ma- 

 terie-omsättningen af blodet för att genom de vanliga excretions-orga- 

 nerne, .åsom lungorne, njurarne och huden, aflägsiias från kropi)en. An- 



35 



