Vattenkurens inflytande pä Syphilis. Ü83 



jii'ieparal i hvarje enskildt fall och del inethodisUa och energiska använ- 

 dandet af pr.i paratet iiro ett oeftergifligt vilkor lur kuiens framgång; ty 

 iakttages icke delta kan del intraifa, att den sy])hilitiska sjid\domen endast 

 döljes och att den sjuke bes\;'iras af både mercurial och syphilitisk dys- 

 crasie tillika. Såsom jag tror, halva de llesle läkare gjort den erfarenhet, 

 att QvlcksiilVermedel dock nlgura del vigllgaste och, enligt hvad jag vå- 

 gar anse, det enda kuada medel som förmår all under ofvananförda vilkor 

 Jieulralisera det syphllltiska giftet och sålunda grundligt kurera sjukdomen, 

 oaktadt Ricord ansett alt récidiver luiia till den syphllltiska sjukdomens 

 väsende och att Constitutionen syphilis icke kan kureras. Vid sådant för- 

 hållande måste del förefalla ganska besynnerligt, alt de empiriska vatten- 

 läkarene framställt vattenkuren såsom ett osvikiligt medel, hvarigenom den 

 syphllltiska sjukdomen kan grnndellgt kureras, då deremot bruket af mer- 

 curlal-medel absolut förkastas och framställes såsom ledande till den sjukes 

 förderf. Med anledning häraf hafva desamma framställt den syphllltiska 

 dyscrasien såsom den sjukdomsform der vattenkiuen firar sin största tri- 

 umph. Oväntadt var det derföre för mig att redan första året af min be- 

 fattning såsom läkare vid valtenkuranstalten i Abo göra en motsatt erfa- 

 renhet, tillfölje hvaraf jag begynnte bet\Hla vallenkurens inllytande på den 

 syphllltiska sjukdomen, hvilket tvifvel numera efter en erfarenhet vunnen 

 genom en 4-årig befattning såsom läkare vid berörde vattenkuranstalt, öf- 

 vergått till en säker och stadgad öfvertygelse derom: att vattenkiiren intet 

 förmår i af seende å neutraliserandet aj det syphilitiska giftet *). Der- 



*) Detta resultat öfverensstämmer fullkomligt med den erfarenhet som flere utmärkte 

 Läkare i Stockliolm tillkännagifvit med anledriing af Doclor JNymans nieddclande 

 vid Svenska Läkare-Sällskapets sainmaiili »de den 26 Augusti och 2 Sept. 1856, se 



37 



