294 A. E. Nordenskiöld 



Retlnii l;'iii"e liafVa talrika undanlag från Mari Ollis las för oa- 

 sernas sammantryckning varit bekanta och sednast har Regn au It visat 

 att denna Lig, för ingen af de gaser han undersökt, galleri sin fulla slrancr- 

 het ens för ringare tryck. De värden, somRegnault erhållit för gasernes 

 volumer under olika tryck, öfverensstämma dock ej fullständigt med of- 

 vanstående formel. Gasernas förtätning på ytan af fasta kroppar tor- 

 de möjligen förorsaka ganska betydliga och oundvikliga iaktagelse-fel, 

 hvllka kunde vara orsaken harlUl. 



Antager man, att iitvidgniugeu af en gas ej skulle hindras af något 

 yttre tryck, så finner man: 



_ »I c 



"=^~ r~ 



r^ — V = ~, och således 



m __ m 4 



v c '^ 



Ett gasformigt ämne borde således i ett tomt rum ej sprida sig 

 oändligt, utan antaga en täthet, hvilken hos olika gasformiga ämnen skulle 

 förhålla sig som Ijevde polensen af deras molekylar-vigter. 



Redan Woli aston antog, alt jordens luftkrets skulle hafva en 

 gräns och ej småningom förtunnas i oändlighet Detta förklarade han 

 likväl ej derigenom, alt molekylernas egen tilldragande kraft skulle hafva 

 fått öfverhand öfver den frånstötande, utan genom antagandet, att luftens 

 vigt slutligen hindrade dess vidare utvidgning. 



Emedan volumen af ett ämne förändras vid förändrad fri värme, 

 så är c tydligen beroende af temperaturen (t). Gasemas egenskap att 

 under constant tryck utvidga sig likformigt vid tilltagande temperatur, tyc- 

 kes utvisa, att denna funktion är af formen: 



c O + «O- 



