300 yl. E. N o H D E N s K I 6 L r> 



Itigrn sig lillsanimaiis och bilda en ny luoIeUyl, med bibehållande af samma 

 IVånslölande kralt \m ylan af molekylen som förut, sS blefve den nya 

 egentliga vigt, som ilinnet skulle antaga, lika med a X S. I sjelfva ver- 

 ket finner man, alt ett ilmne uppträder, dels i sina förbindningar, dels i 

 sitt fria tillstånd, med olika egentliga vigler. Delta sker dock, sa l/itige 

 man ej gör afseende pa de förändringar i t/ilhelen, sou) olika kri.siaJlfor- 

 mer åstadkomma, i alldeles enkla förhållanden. Ganska lydliffîl bevis här- 

 på lämna, t. ex. kalium, aluminium och magnesium samt kali-, lerjord ■ 

 och magnesia-salter, kopparoxid och kopparoxidul, molybdänsyra och molyb- 

 dänoxid, grafit och diamant, m. m. 



Shuligen förändras den frånstötande krafleji betydligt vid öfvergång 

 ifrån fast till flytande, och äniui mera vid öfvergång ifrån flytande till aas- 

 formigt aggregalions- tillstånd. 



Med iakttagande af dessa omständigheter, kan man lätt beräkna sia 

 till de egentliga viglerna af sammansatta ämnen. Detta går isynnerhet 

 ganska vigt, om man på förhand för de enkla ämnena och de modilika- 

 tiuner, med hvilka de uppträda i sina förbindningar, beräknar slorlieten 



Vid förbindningar I fast aggregationsform har man för de allmän- 

 nast förekommande enkla änmen: 



Syre. O: ni=i,ooo. r/ :r- 0,740 flheor. beräkn.). 

 f^alc^. Il: /» = 0,125; y =^0,418 (Iheui'. beräkn.). 



Vattnet uppträder på ganska olika sätt i kemiska förbindmn- 

 gar. Dels spelar det rolen af syra eller bas, dels uppträder det s„m. 

 krislallvallen. I det förra fallet torde ofvananförda af isens e.Hn.li..a 



^6^'""f,< 



