Beräknins} af sant mansalla ämnens egentliga vigter. 317 



eii sloi del al' dem erhulles medelst ett oaiiska enkelt och natiirenlipt be- 

 Wikniiigssatt, men alt man äter, för alt erhålla andra, nödgas använda allt- 

 för invecklade reduktionstai, att dessa skulle knima vara grundade på en 

 naturlag. Det enkla s;ill, hvarpå, sSsom i följande afdelning visas, flytande 

 organiska föreningars egentliga vigtei-, pä grund af ofvanstaendc principer, 

 låta beräkna !-ig, kunde gilva anledning att uppkasta frågan: skulle äfven 

 vid oorganiska föreningar de mera invecklade reduktionerna kunna und- 

 vikas, genom att skrifva deras formler enligt samma princip, som af Ger- 

 hard m, fl. blifvit använd för organiska föreningar? De reduktioner, som 

 förekomma vid ofvananförda beräkningar af oorganiska föreningars egent- 

 liga vigter, äro i alla fall ojemnförligt färre och eidvlare än de, som t. ex. 

 Schröder använder. Här antages nemligen blott, att ettämne ingår med 

 1, 2, 3, I eller | gångor så stor egentlig vigt i sina förbindningar, som 

 detsamma har i sitt fria tillstånd. Schröder deremot multiplicerar vid 

 sina beräkningar de enkla ämnenas molekylar-volumer med lalen 2, 3, 4, 



c. 1 3. 1 2 4 8. ? 5 9. 3 4 6. 5. 8. 8 *\ 

 "^J Ï» '2' 3' 3' Zi '3' 3» 4' 3' o' o' d' 6' 9' To ^' 



♦) H. ScJiiöder: Allgemeine ßegrüiuhmg der Voliinicnliieoiie: Foggeud. Ami. ß. L. 

 p. 553 (1840). 



