336 -A- H- ISÎOFDEMSKI f J L D 



gruf'voriia i Ural, livaiest de utgöra eu af de vigligasle ocli yiniiigasl lo- 

 rekonimande lopparmalmer. De olika slagen al pseudornalachil iipptrüda 

 likväl här med så mångfaldigt vexlande och småningom i hvaraiidra öf- 

 vergående yttre egenskaper, att det vore ganska svårt att medelst dem åt- 

 skilja de många arter, hvilka angitvas lörekomma vid dessa griitVor. 

 För att deriöre erhålla en fullkomligt tillförlitlig kännedom af dem, företog 

 jag mig att å Universitetets laboratorium kemiskt undersöka det temmeligeil 

 fullständiga material, jag under nära ett halft års vistelse vid de ïagilska gruf- 

 vorna varit i tillfälle att erhålla. Härvid kom jag till ett ganska oväutadt 

 resultat — nemligeu att alla vid de Nischni-Tagilska koppargrufvorna af 

 mig anträffade kopparfosfater blott bildade tveinie arter, ehiit och libelhe- 

 nit, samt att de tvenne hittills åtskilda arterna ehlit och fosforochalclt åt- 

 minstone vid Talgllsk blott utgjorde mer eller mindre ntkrlslalllserade va- 

 rieteter af sanmia mineral. 



En omständighet synes mig Isynnerhet hafva bidragit att göra de 

 hittills offentliggjorda analyserna på kopparfosfater föga öfvereuslämmande. 

 I de flesta af dessa analyser har nemligeu mineralets, tydligen af Inblan- 

 dad malachit härrörande, kolsyre-halt blifvit helt och hållet förbisedd, och 

 all glödgnlngsförlust således ansets härröra af vatten Oaktadt denna kol- 

 syrehalt vanligen blott utgjorde omkring I pre. så har den dock, tillfölje 

 af vattnets ringa egvivalentvigt, ett ganska väsendtllgt InHytande pä den 

 formel man erhåller. 



Vid de analyser, hvilka nedanföre anföras, bestämdes mineralets 

 halt af vatten och kolsyra direkte medelst ett sätt likt det, som lakttages 

 vid organiska elementaranalyser. Kopparoxiden fälldes med svafvelväte 

 löstes ånyo i salpetersaltsyra och fälldes slutligen på vanligt sätt med liall. 



