RmTE^CKmiNGAn I LAPPSEA 

 SPRÅKETS grammatik; 



A. ÄNDELIN ""). 



(Fuiedr. liii Vel. Sue. d. Ii) Jauuaii Ifir)"?). 



■•^■»OOO-^— 



Bohstöjverna. 



Jjokslalverna i lappska språket aio 31 till anlalet, ntniligen : a, b, 

 c, c\ (I, d\ e, /, g, g\ //, /, j, h, /, w, n, rt\ o, p, /•, «, a', /, /', ii, v, z, z\ 

 ce, à. I ord, som leda siu Ursprung ifrån frjininiande språk, förekomma 

 <7, X, j, och ('. Ö forekcnmer ofta i Eiiare dialeklen och är då en för- 

 ändring af den oegenleliga diftongen ë. ^ 



Bokslafverna indelas 1 vocaler och consonanter. Vocalerne aro a, e, 

 /', o, II, œ, ocli à ; consonanterne : b, c, c', cl, cC , J , g, g\ h, y, h, I, w, 

 /?, //', p, r, s, .s\ t, f, v, z, z\ 



Eliurii dessa anlecknirgar icke vaiil ämnade iör cffertlijljelen, utan endast för en- 

 skildt bruk blilvit af lörfallaren lillskickade fii af Sotieleleiis medlemniai-, liar Soc. 

 dock efler deras föiedragntrg IroU sig gagna den lappska språkforskningen genom att 

 inlaga dtni i sina AcUr cdi sålunda heitda dem tn slorre oflenlligbet. 



