A nie ek ning ar i lappska språkets grajninatik. 345 



B, r/, ^, förekomma ej i Utsjoki dialekten i början eller slutet, utan en- 

 dast i niidten af orden, om icke högst s;'ilian. 



Z)' uttalas nästan som d/ir och kan svårligen af någon annan än af 

 infödd Lappe uttalas. 



C uttalas som in, c' som ts/ij, g' som g/i, /i' som >ig, (nasal nj, 

 .v' som .s7//', /' emellanåt som t/ir och emellanåt som ///; c som ds, 2' 

 som (Is/iJ. 



Bokstäfverna g' d^ f //' ~ och z' börja alldrig något ord, men viil 

 en stafvelse. 



Consonanterne indelas efter organerna, af hvilka deras uttal be- 

 stämmes uti 



Strupbokstiifver h g j h g\ 



Tuiigbokstäfver / d' d /' / n r s c 



Gommbokslafver c' z z' .v'. 

 Läppbokstafver h p f v ni. 



Boksl/lfverna b och p förvexlas ofta med hvarandra, i anseende till 

 språkets skilda dialekter, t. ex. bœivvè dag, halkèstèt kasta, i Utsjoki och 

 Enare pœivuè, pœlkistèt. Samma förvexling sker äfven i samma dialekt 

 vid ordens flexion; t. ex. capual skma i stycken, vcKibaiu jag skär i 

 stycken, ccd^adak skuret stycke; u.slèp vän, uslohak vänner. 



B förvexlas ofta med ///, 1. ex. ibinèl eller Innuèl ljud, nabma 

 eller namnia nanni. 



G förvexlas med k i skilda dialekter och äfven i sanmia dialekt vid 

 flexion, t. ex. giic\-^at eller kaccal falla, pongan bälte, pnkkant.k bälten. 



D förvexlas med / i skilda dialekter och i samma dialekt med t 

 och //, t. ex. dukkur eller lukkur lek, kaddot förmoda, kanta m jag för- 

 modar, uddit gifva, cttnin jag gifver; njudnè eller njunne näsa, nos. 



