Anleckningar i lapp.ika språkets Grammatik. 3.Î5 



Adjecliva på ai kasta ai bort och taga es i stället, som assai tjock, 

 osfiès miiorra, tjockt trad. 



Adjecliva på ui kasta i bort och taga * i stallet, som rumpui 

 skrytande, rompus auattaolntui skrytande sol lat. 



Adjecliva på tœbrne förvandla lœbine till /èj>, som pœl/jetœbtne 

 döt", pœlijetès nissun, döf qvinna. 



Adjecliva på œdje blifva oförändrade, som œruedœdje förståndig, 

 œrvedœdje ceiltiain cidue förståndig jordbrukare. 



Adjecliva på X:, c, ä, och om blifva oförändrade, på ng kasta bort 

 g, som n/lag hög, a/la pcerddi högt bord, kàssag ijock, kassa nieidda 

 tjock flicka; men somliga tillfoga stafvelsen es, som muttag passlig, mut- 

 tagès pœsska passlig mudd. 



Adjecliva på as och es blifva oförändrade, dels ombytta de dessa 

 Sndelser med a, som kiircts Ivård, kärra pi^gga stark vind, od^d'as ny, 

 odWa testament i ny^i testamenle, poares ridne gåmmAivm, c'œppis vacker, 

 c'œppa mann vackert barn. 



Adjecliva på I och r taga es till sig, som knvvèl listig, kauueles 

 rievvan listig räf, anger nitisk, angeres lukkè nitisk läsare. 



Anm. Om adjeclivum kommer att vidfogas ett substantivum, 

 som står i pluralis, så står adjeclivum alltid i nom. singularis, äfven då 

 det kommer alt slå efter sitt substantivum såsom predikat: man säger 

 c'uuvgès pœivèk klara dagar, knuvelès rirnnncik listiga räfvar, puorrè 

 tnanak goda barn, erinuanui.',^ oarnèk besynnerliga ting, fak irnèk lœk 

 alèk dessa färger äro blåa, tak jœvrek lœk c'ien\il dessa träsk äro djupa. 



4ö 



