444 A'. G. Ae Schulten 



m 

 bêle sld. 59} ait, oin <* > 1 är «« > 1 och, allt eftersom m > = < «, 



«»>. = < a, saint att, om ß < 1, är « " < 1 och, allt efter som m > = ■<«, 



«"<:=:>■ «; hvaraf inses riktigheten af det i nästa moment i afseende å 



fig. 6, 7 förekommande antagande, att, då AD — \^ AE — a och w, u be- 



m 



teckna hvilka hela tal som helst, exponentialen a" föreställes genom AF 



om m > «, genom AE om m ~ n och genom AF' om m < n. 



8} Om (fig. 6, 7) cc' är en liksidig hyperbel, hvars assymptoler 



äro AB, AC, vinkeln BAC delas midt i tu af Ad som råkar hyperbeln 1 



d, dD fälles från d vinkelrätt mot AC, AD eller Dd antages = 1, AE = a 

 »I 



och a ", i enlighet med nästföregående anmärkning, föreställes genom AF, 

 AE eller AF' allt eftersom mZ>= -C", dervid a utgör hyilkp al stom 

 helst större eller mindre än enheten och /«, n äro hvilka hela ikl sorii^ 

 helst, så är 



i fig. DdeE : fig. DdfF, om ;//>«] 

 fig. DdeE : fig. DdeE, om //( = 

 fig. DdeE : fig DdfF, om in<.n\ 

 Antag först m > <; //, och DE vara indelad i n delar *) genom 

 stycken som, räknade från D, äro af längderna 



V«, %^ 'i[a\ ■ ■ Va". 

 Ar m > n, må ytterligare EF Indelas i m-n delar genom fortsatt 

 afskäring af stycken som, räknade från D, äro 



V « 1 s o. ■> S (i ■> • • S a • 



*) Vore — hell tal, kan detta naturligtvis alltid sättas under den form att »"> 1, och 

 sâiedes lineans DE delning i n-delar ändå ega rum. 



