490 ^. E. AnppE. 



maii sedan skyndsamt behaiullai- det siktade piihrel riied ulsiiädd sallsyra, 

 sfi h'inge kolsyregas utvecklas, och afsknnniar det finaste, så bör man kunna 

 vara säker lör fremmande inblandninnar. 



Vallenhallen har blifvit bestiimd bade pa det gröCre krystallpulvret 

 och det finare afslamniade mjölet, äfvensom på material, hvilkel icke un- 

 dergått någon behandling med saltsyra. 



1) 0,644 gr. biet' etter glödgning 0,550, och innehöll således 0,o94 

 eller 14.6o p. c. vatten ; 



2) 0,834 gl'- fi'it lödt afslanimack pulver gaf 0,i2i eller 14,5| p. c. 

 vatten; 



4) 0,s27 gr. Ijusröda krystaller, behandlade med saltsyra, gatO,i is eller 

 14,27 p. c. vatten; ' 



5) 0,589 gl", mera vittrade kryslaller gaf 0,077 eller 13,o7 p. c. välten. 

 Genom glödgning förlorar mineralet egenskapen alt sönderdelas af 



saltsyra, hvilken ur det oglödgade afskiljer kiselsyran i geléform; det öfver 

 spritlampa glödgade pulvret kan sedan utsättas för den starkaste lietla i 

 dragugn, utan att förlora 1 vigt mera än någon tiondeclel af en procent; 

 det blir dervid snöhvitt och sammansintrar till en pipig massa. 



Brist på tillräclvligt rent material har gjort, att jag till de tveime 

 analyser, jag ntförl, kunnat använda endast förut glödgade portioner ocli 

 temligen små cjvantlteler af desamma; nämligen till den första 0,683 gi"- af 

 det ofvanföre under 2) anförda pulvret, hvilket sönderdelades med kolsy- 

 radt alkali; till den sednare 0,756 g'', al den portion, som användes till den 

 sista vallenbesiämnlngen och sönderdelles med fluorväte. Analyserna, hvil- 

 kas detaljer icke erbjuda någonting anmärkniugsvärdt, gåfvo följande re- 

 sultater: 



