10 



Schellingska skolan, i tv3 rigliiingar, af hvilUa vår Ilmorii adopterade 

 den af Stark och T ahn bearbetade asigten, som betraktar sjiikdomarnc 

 icke såsom brist på helsa, eller såsom ett tillstånd, utan såsom en organisk 

 process, eller såsom lägre organiska väsenden, hvilka parasitiskt lefva hos den 

 organism der sjukdom uppstår, och dernr söker förklara sjukdomens fö- 

 reteelser. Här ha vi nu grundpelarena för det Bioloqintl-Onlo/uq^uska 

 system, hvars sista representant vid det Finska Universitetet 11 mon i var 

 och för hvilket han troget kämpade, ofta med uppoffring af sitt inre lugn, 

 ända till sin lefnads afton. 



En ny tid randades emediertid, som, i «ordets strängaste bemär- 

 kelse, väl. bröt stafven öfver den Biologiska (Naturfilosofiska) skolan, ehuru 

 det i alla fall ej torde kimna nekas, att den ifrån Naturfilosofin utgångna 

 impulsen mer eller mindre lefvande ännu inverkar. Medicinen har för- 

 satt sig i ett harmoniskt förhållande till naturvetenskaperna. — Den all- 

 männa Anatomin, odlad med rastlös ifver, har intiädt verksam i llfvct — 

 den comparativa blifvit en inflytelserik och betydelsefull lära — den pa- 

 thologiska en rik källa till vinst för Fysiologin och praktiska Medi- 

 cinen — Fy>iologin, Evolutions- och Textui-Läran, med lillhjelp af 

 mikroskopet, den kemiska analysen och expérimenter, kommit till vigtiga 

 upptäckter — Sjukdomsläran genom den Fysikaliska undersökningen er- 

 hållit en säkerhet och vunnit en noggrann kännedom om det lokalt fixe- 

 rade i sjukdomarnes former — Therapien värdigt ställd i bredd med de 

 öfriga Medicinska disciplinerna, i synnerhet Fysiologin. För Ilmoni, som 

 var bildad i en annan vetenskapens skola, och på sina äldre dagar hade 

 svårt att blifva apostat, voro de nya lärorne, som tidens materialistiska 

 sträfvanden, i motsats till hans idealistiska åsigter, bragt i dagen, icke be- 

 hagliga. Han kallade dem derföre i böijan, med en viss reservation. 



