13 



erklæret det yderste Lag paa Megatheriets Tænder for Cement'), og A. Retziiis i sine 

 berømte undersøgelser om Tændernes mikroskopiske Bygning opdaget, at der ingen Emaille 

 findes i Dovendyrenes og Bæltedyrenes Tænder-). Det maa sluttelig erindres, at det Lag, 

 som Krøyer har antaget for Emaille, allerede for det ubevæbnede Øje viser et fra denne 

 Substants saa forskjelligt Udseende, at der var stor Opfordring til at se sig vel for, førend 

 det sagdes at bestaa deraf. Da Bygningen af Kjæmpedovendyrenes Tænder imidlertid nu 

 er vel kjendt, vil den mindre rigtige Angivelse vel neppe vildlede Mange og er for saa 

 vidt af mindre Betydning. En mere forstyrrende Fejl er det derimod, at der tillægges 

 Platygnathus-Slægien fem Tænder i Underkjæben, «nemlig fire Kindtænder og én Hjørne- 

 tand», af hvilke dog de» sidstnævnte og den bageste Kindtand vare udfaldne af den fore- 

 liggende Kjæbegren og »blot antydes ved de tomme Huler.» 1 Virkeligheden har Kjæben 

 nemlig ikke baaret flere end fire Tænder i Alt; bag ved den store fjerde Tand, hvis Gjen- 

 nemsnit ligner et Ottetal, har der ikke siddet flere Tænder; hvad Krøyer har taget for 

 den tomme, for en femte Tand'"') bestemte Tandhule, er ikke aodet end Indgangen tilUnder- 

 kjæbekanalen {CanaUs maæillaris inferior) (Tab. 1, Fig. 1, c). At en Fejltagelse af den Art skulde 

 kunne have fundet Sted, vil imidlertid maaske forekomme Mange lidet troligt, og det er 

 derfor nødvendigt nærmere at godtgjore, at det virkelig er Tilfældet. Beviset er let at føre. 

 For det Første sees den saakaldte «Tandhule» at stige skraat nedad og uden mindste Antydning 

 til en Bund eller Indsnævring at strække sig ind under den store fjerde Tands Tandhule for 

 derfra atter at fortsætte sit Løb hen under og indenfor de øvrige Tandhuler henimod 

 Symphysen, hvor Kanalen dernæst deler sig i fire Grene, som udmunde paa Undersiden af 

 Symphysen nær dens Forrand gjennem fire Hagehuller (foramina mentalia); en Sonde 

 lader sig med Lethed føre ned gjennem den falske Tandhule og ud gjennem et eller andet 

 af Hagehullerne og omvendt ind igjennem hvert af disse og bagtil ud igjennem «Tand- 

 hulen». Fremdeles udgaar der helt bagtil fra den falske Tandhule en snævrere Kanal, 

 hvis Lysning udgjor omtrent en Trediedel af selve Hulens, og som udmunder gjennem en 

 aflang Aabning paa Ydersiden af Kjæbegrenen omtrent lige ud for Midten af den store 

 Qerde Tand. En slig Kanal vilde være aldeles uforstaaelig, hvis det var en Tandhule, 

 hvorfra den udgik; hvorimod Underkjæbekanalen saavel hos de nulevende Dovendyr 

 som hos alle de uddøde Kjæmpedovendyr udsender en slig Gren, som sædvanligt aabner 



') Transactions of the Geological Society. Sec. Ser,, Vol. Ill, London, 1S35. P. 441. 



= ) Kgl. Vetensk. Akad. Handl, for år 1836. Stockholm 18:t8. S. 75 og 120. Der gives ogsaa Særtryk af 

 denne Afhandling, udkomne allerede 1837. I disse findes Angivelsen S. 23 og 69. 



') Kroyer siger om denne «femte Tand», at den «har været den mindste af Tænderne og synes, i Kor- 

 hold til de andre, næsten at knnne kaldes rudimentær». Det maa dog hemærkes, at hvis der 

 virkelig havde siddet en Tand i denne Pseudo-Tandhule , kunde den for Pladsens .Skyld gjerne havl 

 en Længde af et Par Tommer og have været henved IS Millim. i Gjennemsnit i den ene Retning 

 og II Millim. i den anden. 



