28 



arinatus, at der efter min Mening i den Henseende neppe kan være nogen Tvivl; imidlertid 

 skal jeg dog omtale Knogien noget nærmere. 



Hvad der først og fremmest tiltrækker sig Opmærksomheden, er det paafaldende 

 Misforhold mellem dette Bens og Laarbenets Længde. Det foreliggende Skinneben er 

 nemlig kun 0'",327 langt og har altsaa end ikke Laarbenets halve Længde; Skinnebenet 

 er saaledes her endog kortere i Forhold til Laarbenet end hos Mylodon rolnistus; men er 

 alligevel ikke fuldt saa plumpt byggel som hos dette Dyr, som det vil sees af de nedenfor 

 givne Maal, af hvilke de af Mylodon robustus ere laante af Owens Værk, men overførte 

 til Metermaal for den lettere Sammenlignings Skyld. 



Knoglens Længde 



Dens proximale Endes Diameter udenfra 



indad 



Den distale Endes Diameter 



Knoglens Omfang pau det tyndeste Sted 

 af Skaftet 



Leatodon 

 armahts. 



O". 197 

 Om, 140 



Mylodon 

 robuslun. 



Om.aie 



0n>,16t 

 ? 



Dm ,216 



Platyonyx 



0">,263 



Om,i55 

 Om 132 



0m,|96 



Men skjøndt det saaledes frembyder noget mindre plumpe Forhold end Skinnebenet 

 hos Mylodon rohustus, er det alligevel dette, som det iøvrigt ligner mest i sin hele Form.. 

 Navnlig er Knoglens Skaft temmelig fladtrykt forfra bagtil ligesom hos det nys nævnte Kjæmpe- 

 dovendyr, og den fremspringende Knude, til hvilken Knæskallens lige Baand fæste sig, omtrent 

 af Størrelse som hos dette og forholdsvis ikke nær saa stor og fremspringende som hos 

 Flatyonyæ-Slæglen, saa at Diameteren af Knoglens proximale Ende forfra bagtil ikke er det 

 mindste større end den tilsvarende paa det saa meget mindre Skinneben af Platyonyx 

 owenii. Hvad Knoglens proximale Overflade og de der værende Ledflader angaar, viser der 

 sig imidlertid dog nogle ret iøjnefaldende Afvigelser fra Mylodon robustus; Overfladens 

 bageste Rand er nemlig langtfra saa stærkt udhulet, og selve Fladen har derfor heller ikke 

 en saa udpræget Nyreform som hos det nævnte Dyr; den bageste Rand maa snarest siges 

 at danne en lige Linie, i Midten af hvilken der findes en svag Indbugtning. Af de tvende 

 Ledflader er den indre (Tab. 2, flg. 3, b) den største og temmelig stærkt fordybet; dens 

 forreste Del hæver sig i Vejret henad mod den, omtrent 30 Millimetre brede Rende, som 

 skiller de proximale Ledflader fra hinanden; men convex, som hos Mylodon robustus, er 

 dette Hjørne af Ledfladen dog ikke. Ledfladen er dernæst, ligesom hos Platyonyx oieenii, 

 ligesaa^bred i Retningen udenfra indad som forfra bagtil, hvorimod den hos Mylodon robustus 

 er meget længere forfra bagtil end udenfra indad og stillet saaledes', at dens længste 



