29 



Diameter skjærer Knoglens Endeflade i skraa Retning, "os Platymyx owenii og, ifølge 

 Gervais ligeledes hos Scelidotherium-SXæ^i^Q, er Skinnebenet ; nedenfor den indre af de 

 proximale Ledflader gjennemboret af en ganske overfladisk, forfrabaglil gaaende Kanal af 

 20 til 25 Milimetres Længde. Hos Mijlodon robustus omtales en slig Kanal ikke og findes 

 derfor sandsynligvis heller ikke hos dette Dyr; hos Lestodon armatus mangler den lige- 

 ledes; men der findes paa dens Plads en svag Rende, som aabenbart træder i 

 Stedet for den, men er saa lidt iøjnefaldende, at den let vilde oversees, hvis ikke 

 Opmærksomheden netop henledes paa den ved det hos Platyonyx stedfindende Forhold, 

 den ydre Ledflade (Tab. 2, Fig. 3, a) er aldeles flad og meget mindre end den indre; men 

 dens Rande ere rundt om afstødte og afslebne, saa at hverken dens oprindelige Omrids 

 eller dens Forhold til den ganske bortslidte og forsvundne Ledflade for Knæledets bageste 

 Seneben (fabella) lader sig nøjagtigt angive. 



Paa Skinnebenets distale Ende findes der kun en eneste sammenhængende Ledflade, 

 som indtager hele Overfladen og er bestemt for Ledfojningen saavel med Lægbenet som 

 med Rullebenet (Tab. 2, Fig. 4). Den for Lægbenet bestemte udad og bagtil liggende Part 

 (Fig. 4, a) er dog meget lille i Sammenligning med den øvrige Del af Ledfladen, med hvil- 

 ken den danner en stump Vinkel. Den Del af Ledfladen, som svarer til Rullebenets proxi- 

 male Ledflade, deler sig atter i to Afsnit, som vel uden Afbrydelse gaa over i hinanden, 

 men dog ere tydehgt begrænsede hvert især. Det ene mere bagtil liggende (Tab. 2, Fig. 4, b) 

 er nyreformigt og omfatter det neppe halvt saa store forreste med sin concave Rand; det 

 er hojst ubetydeligt udhulet udad til, medens det indad bliver ganske plant. Det andet 

 Parti (Tab. 2, Fig. 4, c) viser sig som en halvcirkelformig temmelig dyb Udhuhng , som fra 

 den nyreformige Del stiger skraat op paa Skinnebenets forreste Side. I Hovedsagen ligner 

 den her beskrevne distale Ledflade den tilsvarende hos My lodon robustus; men i det Enkelte 

 viser der sig flere smaa Forskjelligheder, som det dog neppe er nødvendigt at beskrive 

 nærmere, da de bedst ville opfattes ved at sammenligne den her givne Afbildning af Skinne- 

 benets distale Ende hos Lestodon armatus med den tilsvarende hos det ovennævnte Kjæmpe- 

 dovendyr i Owens berømte Værk'). 



Foruden det ovenfor beskrevne, tilnærmelsesvis fuldstændige Skinneben af Lestodon 

 armatus er der blandt de af Krøyer fundne Knogler desuden et Brudstykke af et andet, 

 hgeledes venstre Skinneben, som synes at fortjene nærmere at omtales. Det er omtrent 

 den nederste Halvdel af Knoglen; Ledfladen for Lægbenet^og Rullebenet (Tab. 3, Fig. 1) er 

 nogenlunde hel med Undtagelse af det forreste skraat opstigende udhulede Parti, af hvilket 

 kun den midterste Del er bevaret, medens hele Yderranden er gaaet tabt derved, at der 

 nedentil er slaaet et stort Stykke af Knoglens Forside. Farven er meget mørkere end paa 



Descriplion of the Skeleton (fee. Tab. XX, Flg. 4. 



