47 



ind paa en farlig Skraaplan, naar man stadigt liar el Schema for Øie og derefter vil lempe 

 Tydningen af det Iagttagne. Ved Tegningen har jeg altid benyttet Camera clara, som er 

 den sikkreste Maade at erholde en nøiaglig Kontour af en Gjenstand ved en given For- 

 størrelse; men dette Hjælpemiddel har endnu ikke fundet den udstrakte Anvendelse, som 

 det fortjener, skjøndt der kun hører ringe Øvelse til at benytte det. Overhovedet anseer 

 jeg det for overordenligt vigtigt at aftegne, hvad man iagttager; man tvinges til at gjøre 

 en langt dybere gaaende Undersøgelse af Gjenstanden for at kunne gjengive den i et Bil- 

 lede, og kun naar Gjenstand og Billede falde aldeles sammen, har man nogenlunde Sikker- 

 hed for at have iagttaget og tydet rigtigt. Mine Tegninger ere dernæst stukne i Kobber 

 af Professor Magnus Petersen med den Troskab og Kunstfærdighed, der udmærker alle 

 hans Ârbeider. 



Den Forstørrelse, hvormed jeg daglig har arbeidet, er kun 340 Gange. Uagtet jeg 

 kan drive Forstørrelsen ved mit Mikroskop til 2500 Gange, har jeg kun yderst sjeldent 

 brugt en stærkere Forstørrelse eller en Immersionslindse og da kun til Kontrol for den 

 svagere, aldrig til den egenlige Iagttagelse; der er kun faa Tilfælde, hvor den stærkere 

 Forstørrelse har givet mig mere Oplysning, end jeg allerede havde erholdt ved den svagere 

 af 340 Gange. 



I Afhandlingens anden Del har jeg først givet en almindelig Oversigt over de af 

 mig fundne Kjendsgjerninger. Dernæst har jeg med Hensyn til Andres Iagttagelser frem- 

 hævet saadanne, der enten danne Grundlaget for mine egne, eller i Henseende til hvilke 

 jeg er kommen til andre Resultater end mine Forgjængere, uden dog at give nogen udtøm- 

 mende historisk Fremstilling af Nethindens Histologi. Blandt andre Iagttagere staaer H. Midler, 

 hvem en altfor lidlig Død bortrev, endnu uovertruffen, hvad selve Iagttagelserne angaaer, 

 og kun den, der i en Aarrække har undersøgt Nethinden, kan tilfulde vurdere hans epoke- 

 gjørende Undersøgelse af Nethinden hos Hvirveldyr og Mennesket samt de Vanskeligheder, 

 han har haft at overvinde ved at eftervise Feilene i min første Afhandling om Nethinden. 

 hvis Fremstilling efter hans egne Ord var anerkjendt, ja endog beundret. Hvad derimod 

 de i hans Afhandling indeholdte physiologiske Resultater angaaer, som M. Schnitze senere 

 har ført videre med Hensyn til Stav- og Taplagets Betydning, da har jeg ikke kunnet 

 følge ham, men blandt Andet gjort det til min Hovedopgave at kuldkaste Müller- Schultzes 

 Theorie om Stave og Tapper som nervøse Organer og soin Seenervens egenlige Ende, uden at 

 jeg dog, som man vil finde, har søgt den erstattet ved den af mig før H. Müller opstil- 

 lede saakaldte katoptriske Theorie. Intet har hæmmet vor Kundskab om Nethindens Byg- 

 ning mere end den Omstændighed, at mange eller maaskee rettere de fleste Iagttagere, 

 øieblikkeligt have villet drage physiologiske Resultaler af deres mikroskopiske Iagttagelser, 

 førend deres Paalidelighed var fuldstændigt godtgjort, og hvad der er værre, ligesom ved de 

 schematiske Afbildninger, have lempet Iagttagelsen efter en Theorie. 



